Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Veronika Vernerová

Angličtina pro děti
Kouzelná gramatika

Ilustrace Radka Filipová, Lucie Šubrtová

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6226. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová
Grafická úprava a sazba Šimon Jimel
První vydání, Praha 2016
tiskárna FINIDR s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2016
Text © Veronika Vernerová, 2016
Illustrations © Radka Filipová, Lucie Šubrtová, 2016

ISBN 978-80-271-9206-9 (ePub)
ISBN 978-80-271-9205-2 (pdf)
ISBN 978-80-271-0191-7 (print)

Děkuji mým Martínkům a Kate za inspiraci. Děkuji Lucince a Radce za překrásné obrázky. Děkuji  všem dospělým, kteří společně se mnou kouzlili, až jsme vyčarovali tuto knížku.

Jak kouzelné bytosti učily Martínka základům anglické gramatiky

A ch jo, aaaaaach joooo!“ Martínek seděl za svým stolkem v pokojíku, hlavu držel v dlaních a vzdychal. Ani si nevšiml, že se v rohu pokoje vznáší malá černovlasá víla a pozoruje ho.

Pak k němu pomaloučku přiletěla a posadila se na sešit. Martínek, polapený ve svém trápení, neviděl nového hosta. Droboučká víla chvíli neposeděla. Zvedla Martínkovu tužku a klepla ho s ní přes prsty.

„Au!“ vykřikl Martínek a zděšeně se rozhlížel. Na sešitě objevil malou vílu, která se na něj usmívala. Protřel si unavené oči a znovu se podíval. Pořád tam seděla.

„Kdopak jsi?“ zeptal se udiveně. Malá víla se narovnala, vzlétla trochu výš a uklonila se. „Mé jméno, velevážený pane Martínku, je víla Gramatika. Přiletěla jsem za vámi až z dalekého Irska, ze země krásně zelené, plné legend a pohádek. Vyslala mě Královna víl, protože se už dál nemohla dívat na vaše trápení.“

„Vy víte, že mám starosti?“ udivený Martínek fascinovaně sledoval vílu Gramatiku.

„No jistě! Vaše ach, aaaachhhh se rozléhá našimi krásnými lesy a nedá nám spát. Že vy zítra máte angličtinu a vůbec, ale vůbec,“ zdůraznila Gramatika, „nerozumíte anglické gramatice?“

Martínkovi poklesla ramena a smutně se na vílu zadíval. „Ale když ona je děsně těžká!“

Gramatika zakroužila nad jeho sešitem. „A to ti, prosím tě, řekl kdo? Budu ti tykat, jo? Tak se snadněji domluvíme.“

Martínek přikývl. „Anglická gramatika není těžká, to ti já, víla Gramatika, můžu předvést.“ Vytáhla s kapsičky velké brýle a nasadila si je.

„Ty brýle jsou nutné, paní vílo?“

Zkoumavě se na něj podívala a posunula si velké brýle na nose. Ty jí neúměrně zvětšovaly oči, takže vypadala dost děsivě.

„Pročpak?“ zeptala se.

„Nezlobte se, ale hodně mi připomínáte naši paní učitelku z angličtiny a mně je pak nějak špatně od žaludku. Vy bez nich špatně vidíte?“

„Ale ne, jenom jsem chtěla vypadat trošku víc intelektuálně, víš?“

„Jmenujete se Gramatika, to je dost intelektuální, ne?“

„No jak myslíš,“ sundala si víla brýle z nosu. „Řeknu ti náš vílí plán. Každý týden večer tě přijde učit kouzelná bytost. Musíš být v pokoji sám, rodičům vysvětlíš, že máš hodně učení.“

Martínek přikývl a sledoval vílu, která mu kroužila kolem hlavy a pak se usadila na hromadě učebnic.

„Dnes tě přijde něco naučit skřítek Leprikón z Irska. Jemu jdou bezvadně přítomné časy. Příští týden se za tebou zastaví čarodějnice z Anglie. Ta je expertkou na časy minulé. Možná ti bude vyhrožovat, že tě promění v ropuchu, ale ničeho se neboj. Umí přeměňovat pouze ve slimáky.“ Víla se na chvíli zamyslela, pak vytáhla z kapsičky malý svitek papíru, rozbalila jej a zkoumala. „No ano. Už to mám. Ten další týden tě navštíví druid z Walesu a s tím všechno zopakujete.“ Sbalila svitek do kapsičky a usmála se. „Už máš lepší náladu?“ vzlétla a poplácala ho po rameni. „Čekají tě kouzelné chvíle. Zatím na shledanou, milý Martínku.“ Luskla drobnými prstíky a zmizela.

Martínek seděl dál za stolem a přemýšlel, jestli to byla skutečnost, anebo sen.

Přítomný čas průběhový se skřítkem Leprikónem

M artínek chvilku zamyšleně seděl apak přešel ke své knihovničce. Moc rád by věděl, kdo to je Leprikón. Objevil slovník cizích slov alistoval. „Lak, láska… lék, Leprikón. Ano, to je to slovo!“ zaradoval se. Vknize stálo:

LEPRIKÓNI jsou malí mazaní irští skřítkové. Jejich povolání je sice ševcovské, ale spíše je naleznete na konci duhy, jak hlídají velký hrnec spokladem. Tito skřítci jsou vysocí asi jako menší banán anosí velmi výrazný zelený kabátek aklobouček se čtyřlístkem.

„Tak co? Už víš, ským máš tu čest?“ ozvalo se za Martínkem. Když se otočil, uviděl malého skřítka vzeleném kabátku ase čtyřlístkem za kloboučkem, jak se snaží odtlačit jeho učebnice ashodit je na zem.

„Potřebujeme místo, prostor!“ hulákal skřítek. „Máš tady moc zbytečných věcí!“ Chytil do rukou učebnici přírodovědy. „Nepotřebujeme!“ Hodil ji na zem. „Matematika? To se učí? Nás učili počítat ovce, stromy vlese azlaté mince. Tady ty klikyháky nepotřebujeme.“ Velikým obloukem shodil na zem učebnici matematiky.

Martínek ho chtěl zastavit, ale skřítek pokračoval vshazování dalších knih, až na stole zbyl jen sešit apenál.

„Máš nějaké brko?“ zeptal se Martínka.

Ten se poškrábal ve vlasech. „Co je to brko?“

„To jako polapíš nějakého ptáka,“ vysvětloval skřítek, „ukradneš mu peří. Nemusíš všechno, ať po světě neběhá nahatý. Apak si konec pírka zostříš, namočíš do inkoustu apíšeš.“ Skřítek se rozhlédl po pokoji. „Nemáš třeba andulku, kterou bychom oškubali?“

Vrohu místnosti si Martínkův papoušek pro jistotu strčil peří na ocásku mezi nohy aschoulil se, aby nebyl vidět.

„Anestačila by jenom tužka?“ Martínek otevřel penál, vyndal zněj ořezanou tužku apodal ji skřítkovi.

„Atím se dá jako psát?“ zeptal se udivený Leprikón anevěřícně zkoumal to, čemu se říká tužka. Pak se pokusil do sešitu něco načmárat azářivě se usmál. „Funguje to! To pak musím doma ukázat.“

„Pojď se posadit, chlapče, nemáme celou noc.“ Vyndal si zkapsičky od kabátku hodiny. „Uvidíme, jak dlouho nám to bude trvat.“

Martínek se posadil apozoroval skřítka. Ten vzal tužku avelkými písmeny do sešitu napsal:

Present continuous

Podíval se na Martínka. „Víš ty, co je PRESENT?“

„Dárek?“

„No to by znělo úžasně – DÁREK průběhový,“ rozchechtal se skřítek. „Ale máš pravdu. Jeden význam toho slova je dárek. Ten další význam je PŘÍTOMNÝ. Takže přítomný čas průběhový.“ To, co se odehrává vtomto čase, odehrává se právě teď. Děje se to, probíhá to.

Vzal tužku anapsal:

Děje se to:

teď – now [ˈnaʊ]

vtento moment – at the moment [æt ðəˈməʊmənt]

tento týden – this week [ðɪs ˈwiːk]

„Vymysli, chlapče, nějakou větu.“

Martínek se poškrábal na bradě.

„Ty se učíš angličtinu teď.“

Skřítek ho poplácal po zádech. „Výborně.“ Do sešitu napsal:

You are studying English now. [juː ˈɑː ˈstʌdɪɪŋ ˈɪŋglɪʃ naʊ]

„Ateď mě velmi dobře poslouchej. Jsou dvě věci, které vtomto čase nesmí chybět. Uhodneš které?“

„English?“ zeptal se Martínek.

Skřítek se na něj usmál. „Nemyslím vtéto větě, ale vtomto čase, který používáme. Vymysli další větu.“

„Je už večer, moc mi to nemyslí, pane skřítku.“

„No tak, pár vět ještě dáš!“

Martínek seděl na židličce apřemýšlel. Skřítek se mezitím prohraboval jeho penálem. Po chvíli zněj vytáhl propisku. Zvedl ji vručičkách kMartínkovým očím. „Co je tohle?“

„To je propiska.“

„Ajak to funguje?“

Martínek si ji vzal do ruky. „Podobně jako tužka, jenom nejde vygumovat. Zmáčkl špuntík na konci propisky. Vykoukl hrot. Skřítek se lekl, že málem sletěl ze stolu. Pak Martínek nakreslil smutné sluníčko do rohu papíru. Skřítek, uchvácen, zatleskal ručičkama. „No páni, to mi doma ani nebudou věřit!“ Pak se podíval na sluníčko. „Myslím si, milý chlapče, že na konci hodiny bude veselé.“ Vzal od Martínka propisku. „Nebude vadit, když si tuhle věcičku vyzkouším?“

Martínek se na něj usmál. „Jen do toho, pane skřítku.“

„Auž jsi vymyslel tu větu?“

„Ano,“ hrdě se narovnal. „Maminka sedí na záchodě teď.“

Skřítek se rozchechtal tak, že si konec propisky málem zabodl do nohy. „No prosím, aže prý jsi unavený!“ Do sešitu pak napsal:

„Zjakého?“

I

am

we

are

QUESTIONS (otázky)