Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Viera Hulková, PhD.
Vysoká škola sv. Alžbety, n. o., Bratislava

Štandardizácia v ošetrovateľstve

Recenzie:
Doc. PhDr. Lucia Dimunová, PhD.
PhDr. Tatiana Kosťová, PhD., MPH

Vydanie odbornej knihy schválila Vedecká redakcia nakladateľstva Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2016
Cover Photo © allphoto, 2016

Vydala Grada Slovakia, spol. s r. o.
Moskovská 29, Bratislava
ISBN 978-80-8090-009-0

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
ISBN 978-80-271-0063-7
ako svoju 6147. publikáciu

Zodpovedná redaktorka Mgr. Miroslava Kováčiková
Sadzba a zalomenie Josef Lutka
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet strán 232
1. vydanie, Bratislava, Praha 2016

Vytlačila Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Autorka a nakladateľstvo ďakujú spoločnostiam SLOVENSKÉ LIEČEBNÉ KÚPELE PIEŠŤANY, a.s., a Homola spol. s r.o. za podporu, ktorá umožnila vydanie publikácie.

Názvy produktov, fi riem a pod., použité v tejto knihe, môžu byť ochrannými známkami alebo registrovanými ochrannými známkami príslušných vlastníkov, čo však nie je zvláštnym spôsobom vyznačené.

Postupy a príklady v knihe, rovnako aj informácie o liekoch, ich formách, dávkovaní a aplikácii sú zostavené s najlepším vedomím autorov. Z ich praktického uplatnenia nevyplývajú pre autorov ani pre nakladateľstvo žiadne právne dôsledky.

ISBN 978-80-271-9083-6 (ePub)
ISBN 978-80-271-9082-9 (pdf)
ISBN 978-80-271-0063-7 (print)

Predhovor

Kvalita ako fenomén sa stala súčasťou ošetrovateľstva ako vedy, teórie a praxe. Riešenie problematiky kvality vedie k zmene myslenia a správania ošetrujúcich. Uskutočňuje sa v súlade s aktuálnymi a vedecky podloženými poznatkami založenými na dôkazoch. Nástrojom zabezpečenia kvality služieb poskytovaných ošetrujúcimi je štandardizácia. Štandardizáciu v ošetrovateľstve ako proces podnietil spoločenský dopyt po kvalitnej ošetrovateľskej starostlivosti. Jej história v Slovenskej republike sa datuje od roku 2003, kedy bola na Ministerstve zdravotníctva Slovenskej republiky menovaná skupina sestier, ktorá sa podieľala na tvorbe prvých štandardov v ošetrovateľstve a v pôrodnej asistencii. Autorka ako zamestnanec Odboru ošetrovateľstva MZ SR priamo participovala na tvorbe súboru materiálov a významnou mierou prispela k implementácii národných štandardov. Celkovo bolo vypracovaných a vydaných stotridsať rámcových ošetrovateľských štandardov ošetrovateľských postupov a výkonov tak, aby presne vymedzovali základné kritériá výkonu ošetrovateľskej profesie a poskytnutia kvalitnej ošetrovateľskej starostlivosti.

Dostáva sa vám do rúk kniha, ktorá sumarizuje pôvodné výsledky vlastnej vedeckej práce autorky. Dôkazom vedeckosti je monotematický obsah monografie. Súbor štandardov je diseminačnou fázou niekoľkoročného kvantitatívno-kvalitatívneho výskumu v prirodzených podmienkach praxe ošetrujúcich. Motiváciou k diseminácii je vlastná skúsenosť autorky s tým, že teória bez praxe je neplodná a prax bez teórie zaslepená. Autorka kriticky prehodnotila existujúce štandardy starostlivosti a syntetizovala poznatky obohatené o vlastné originálne zistenia. Vylúčila intuitívny prístup a predkladá vlastné vedecké závery. Znakom univerzálnosti je, že neurčuje, ktoré formy a metódy starostlivosti má ošetrujúci uplatniť nato, aby poskytoval štandardnú – kvalitnú ošetrovateľskú starostlivosť.

Sme toho názoru, že ošetrovateľská starostlivosť poskytovaná v súlade s publikovanými štandardmi znamená garanciu kvality služieb. Garancia kvality je zabezpečená existenciou takých atribútov ako sú merateľnosť, dosiahnuteľnosť, prijateľnosť pre pacienta a ošetrujúcich, adaptabilita, aplikovateľnosť v národnom prostredí a porovnateľnosť s medzinárodnými štandardmi. Autorka predpokladá, že sa jej podarilo naplniť víziu pre 21. storočie v oblasti kvality, t. j. navrhnúť presné postupy starostlivosti vyplývajúce z vedomostí ošetrujúcich o problematike štandardizácie v ošetrovateľstve.

PhDr. Viera Hulková, PhD.

1Štandardy vošetrovateľstve

Nazdravotnícke zariadenia sú kladené vysoké nároky týkajúce sa kvality poskytovanej starostlivosti, ato inapriek mnohým problémom, sktorými je manažment denne konfrontovaný. Najčastejšie je to nedostatok finančných prostriedkov, ľudských zdrojov alebo nedostatočné materiálno-technické vybavenie. „Štandardizáciou voblasti zdravotnej starostlivosti sa zaoberal profesor Avedis Donabedian, prezident avýkonný riaditeľ The International Society of Health Care. Štandardy definoval ako špecifické kritériá používané nameranie výsledkov poskytovanej starostlivosti“ (Koňošová, 2009, s. 15). Avedis Donabedian (1919–2000), americký univerzitný profesor verejného zdravotníctva, sa narodil vlibanonskom Bejrúte. Stanovil rámec, model pre meranie kvality azlepšenie zdravotnej starostlivosti. Jeho schéma sa skladá zo štruktúry, procesu, výsledku.

Prvé ošetrovateľské štandardy vznikli vsedemdesiatych rokoch 20. storočia vUSA ako ohlas zdravotníckych pracovníkov navyhlásenie prvej Charty práv pacientov vnemocniciach (Farkašová, 2009). Štandardy určovali správnu ošetrovateľskú prax akonkretizovali, naakú starostlivosť majú pacienti právo (Gomolčáková, 2003). Štandardy vypracovala Komisia pre ošetrovateľské služby Americkej asociácie sestier. „Vosemdesatych rokoch 20. storočia vo Veľkej Británii Alison Kitsonová zbritskej Royal College of Nursing prispela krozvoju systému stanovenia dynamických štandardov, ktorý pomohol zdravotníckym pracovníkom určiť indikátory kvality“ (Koňošová, 2009, s. 15).

Pri tvorbe národných štandardov musí každá krajina vychádzať zo svojich vlastných, špecifických podmienok. Súbor profesijných štandardov je jednotne daný atieto štandardy slúžia nauľahčenie kontroly ošetrovateľskej praxe.

1.1História štandardizácie vošetrovateľstve vSlovenskej republike

Prvé ošetrovateľské štandardy vSlovenskej republike vznikali včase rozbiehajúcej sa reformy zdravotníctva atransformácie zdravotníckych zariadení. Pri príprave atvorbe štandardov nebolo ľahké vybrať zveľkého množstva ošetrovateľských výkonov apostupov, pretože ošetrovateľská prax je rozsiahla asúčasne veľmi špecifická. Jednotlivé pracovné skupiny sestier, ktoré uvádzame menovite vďalšom texte, sa snažili selektovať tie ošetrovateľské výkony apostupy, ktoré sestry vykonávajú najčastejšie scieľom zjednotiť náročné ašpecifické postupy aunifikovať ich nanárodnej úrovni.

Vláda Slovenskej republiky prijala uznesenie č. 90/2003 z24. septembra 2003, ktorým bol prijatý Národný program kvality SR naroky 2004–2008. Vrámci hlavných priorít programu bolo pre Ministerstvo zdravotníctva SR jednou zpriorít izavádzanie štandardizácie vzdravotníctve.

Tento proces bol vnímaný ako úprimná snaha pomôcť odbornej verejnosti orientovať sa vzáplave nových postupov apoznatkov. MZ SR vmene väčšej ochrany pacientov rozšírilo okruh svojich aktivít okrem iného aj nainiciovanie spustenia systémov kvality ujednotlivých poskytovateľov zdravotnej starostlivosti scieľom štandardizácie ich procesov apostupného zavedenia štandardných diagnostických, ošetrovateľských aliečebných postupov doliečby pacienta.

Tvorba štandardov vošetrovateľstve apôrodnej asistencii vSR bola aktivita jednotlivých odborných pracovných skupín vytvorených pri Odbore ošetrovateľstva MZ SR scieľom vypracovať jednotné odporúčané postupy aich predloženie odbornej verejnosti napoužívanie. Vzhľadom nauvedené anazáklade niekoľkoročných skúseností je zrejmé, že autori predložili MZ SR iba také postupy, ktoré prešli oponentským konaním vodborných kruhoch. Každá zautoriek štandardov disponovala niekoľkoročnými praktickými skúsenosťami, preštudovala si rozsiahlu literatúru kdanej problematike avrámci diskusie konzultovala sčlenkami pracovnej skupiny.

Dogremiálnej porady ministra zdravotníctva bola vroku 2003 predložená „Informácia orámcových procesuálnych štandardoch ošetrovateľských výkonov“ vsúlade suznesením č. 361/GP z28. 7. 2003 ako informatívny materiál.

Materiál pozostával zpiatich častí:

1.tvorba Rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov,

2.uverejňovanie Rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov,

3.odozva odbornej verejnosti navydané Rámcové procesuálne štandardy ošetrovateľských výkonov,

4.plán tvorby ďalších častí štandardov,

5.kontrola implementácie ošetrovateľských štandardov vpraxi.

Autorkami prvých štandardov boli sestry zo zdravotníckych zariadení NOÚ Klenova Bratislava, SÚSCH Bratislava, DFNsP Bratislava, MFN Martin, FNsP Trnava, NsP Komárno, NÚaRCH Bratislava, Ústavu ošetrovateľstva JLF UK Martin aSZŠ Skalica. Autorky vypracovali aj metodiku tvorby ahodnotenia štandardov aspolu svypracovanými štandardmi boli určené manažérom zdravotníckych zariadení natvorbu lokálnych štandardov.

Cieľom vypracovávania Rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov bolo zabezpečenie dôsledného vykonávania lege artis ošetrovateľskej starostlivosti. Odbor ošetrovateľstva MZ SR vypracoval návrhy prvých rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov vspolupráci spracovnou skupinou sestier zvybraných zdravotníckych zariadení. Neoddeliteľnou súčasťou každého štandardu bol vypracovaný kontrolný list ošetrovateľského auditu, ktorý obsahoval metódu monitorovania ahodnotenia stanovených kritérií štandardu.

Rámcové procesuálne štandardy ošetrovateľských výkonov boli uverejňované počastiach vmimoriadnych prílohách Zdravotníckych novín ačasopisu Sestra. Prvá časť bola vydaná vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 41/2003 aobsahovala dvadsať rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov, druhá časť bola vydaná vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 8/2004 ačasopisu Sestra č. 3/2004 aobsahovala dvadsaťjeden rámcových procesuálnych štandardov. Vedúcou autorského kolektívu: E. Bednáriková, E. Holmanová, G. Hrnčírová, V. Hulková, M. M. Kurillová, E. Lacková, A. Obertová, A. Reháková aM. Sklenková bola V. Gomolčáková. Zámerne neuvádzame natomto mieste tituly autoriek aani pracoviská zdôvodu neaktuálnosti azmien odroku 2003. Tretia časť obsahovala dvadsať rámcových procesuálnych štandardov ošetrovateľských výkonov abola vydaná vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 21/2004 ačasopisu Sestra č. 6/2004. Natvorbe sa podieľal autorský kolektív: I. Balková, E. Bednáriková, G. Hrnčírová, V. Hulková, M. M. Kurillová aM. Sklenková opätovne pod vedením V. Gomolčákovej.

Štvrtá časť – Rámcové procesuálne štandardy vpôrodnej asistencii (fyziologický pôrod, fyziologické šestonedelie, fyziologická neonatológia) bola uverejnená vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 34/2004 ačasopisu Sestra č. 10/2004. Dvadsať štandardov pôrodnej asistencie vypracovali: V. Baňasová, B. Fonferková, G. Magyarová, M. Mihlačíková, N. Peřinová, K. Stramská, M. Vašinová, S. Žultáková pod vedením V. Simočkovej.

Piata časť štandardov bola venovaná domácej ošetrovateľskej starostlivosti auverejnená vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 6/2005 ačasopisu Sestra č. 3/2005. Autorský kolektív tvorili: A. Herianová, V. Hulková, E. Kováčová, D. Mikuličková, M. Pikora, M. Pipíšková aK. Trnková. Vedúcou autorského kolektívu bola J. Pechová. Piata časť obsahuje pätnásť štandardov. Šiesta časť – Rámcové procesuálne štandardy vgynekologickom ošetrovateľstve obsahovala pätnásť štandardov abola vydaná vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 25/2005 ačasopisu Sestra č. 7–8/2005. Vedúcou autorského kolektívu bola M. Záčeková apracoval vzložení: V. Simočková, B. Fonferková, N. Peřinová, K. Stramská, M. Vašinová aS. Žultáková.

Ostatná siedma časť rámcových procesuálnych štandardov vnefrologickom ošetrovateľstve bola vydaná vmimoriadnej prílohe Zdravotníckych novín č. 45/2005 ačasopisu Sestra č. 12/2005. Autorský kolektív: A. Antoníková, A. Bullová, D. Drozdová, J. Hičíková, E. Vojanská, Ľ. Kontrová pod vedením V. Borbélyovej vypracoval dvadsať ošetrovateľských aedukačných štandardov.

Kvydaným Rámcovým procesuálnym štandardom ošetrovateľských výkonov zaznamenal Odbor ošetrovateľstva MZ SR veľmi pozitívny ohlas odbornej verejnosti, ale aj nespokojnosť sich nedostupnosťou vpraxi spôsobenú predovšetkým nízkym počtom výtlačkov. Odbor ošetrovateľstva MZ SR plánoval vydať ďalšie časti štandardov podľa predložených návrhov sestier zo zdravotníckych zariadení, ato nielen štandardy ošetrovateľských postupov pri výkonoch, ale aj štandardy ošetrovateľských činností vrámci ošetrovateľského procesu, ktoré budú zamerané najednotlivé ošetrovateľské problémy (napr. spánok, sebestačnosť, bolesť atď.) alebo vychádzajúce zochorenia (napr. štandard starostlivosti opacienta pooperácii, odiabetika atď.).

Nazáklade vyššie uvedeného sa zvýraznila potreba zabezpečiť právnym predpisom postupné zavádzanie štandardov dopraxe. Jedným zlegislatívnych cieľov Odboru ošetrovateľstva MZ SR bolo vypracovanie Odborného usmernenia ktvorbe aimplementácii štandardov, aby tieto centrálne štandardy poimplementácii dopraxe boli rešpektované adodržiavané.

1.2Retrospektívna analýza právnych predpisov oštandardizácii vSlovenskej republike

Poanalýze nosných problémov ošetrovateľstva vSlovenskej republike poroku 2003 sa objavila potreba legislatívne upraviť štandardy vošetrovateľstve. Odbor ošetrovateľstva MZ SR vypracoval Odborné usmernenie pre tvorbu, implementáciu ahodnotenie štandardov vošetrovateľstve apôrodnej asistencii číslo 16138-2/2004-OO, uverejnené vosobitnom vydaní Vestníka MZ SR, ročník 52, ktoré nadobudlo účinnosť 1. septembra 2004 scieľom presadiť kompetencie sestier vprávnej úprave vprospech ich záujmov, potrieb amožností. Odborné usmernenie obsahuje šesťdesiat ošetrovateľských štandardov. MZ SR vydalo toto odborné usmernenie, aby tvorilo východisko pre vypracovávanie lokálnych štandardov pre konkrétne zdravotnícke zariadenia.

Štandardy boli zamerané dorôznych oblastí ošetrovateľstva tak, aby presne vymedzovali základné kritériá pre výkon ošetrovateľskej profesie apre poskytnutie kvalitnej ošetrovateľskej starostlivosti. Štandardy vypracovával odbor ošetrovateľstva MZ SR vspolupráci spracovnými skupinami sestier zvybraných zdravotníckych zariadení scieľom zabezpečiť dôsledné vykonávanie lege artis ošetrovateľskej starostlivosti.

Ošetrovateľské štandardy sú aplikovateľné vo všetkých druhoch zdravotníckych zariadení ipri výkone povolania sestry nazáklade licencie. Sestry sú schopné prevziať zodpovednosť zasvoju prácu ivpodmienkach zdravotníckych zariadení, ktoré nie sú práve najoptimálnejšie.

Dňa 15. novembra 2004 nadobudlo účinnosť odborné usmernenie – Dodatok kodbornému usmerneniu MZ SR pre tvorbu, implementáciu ahodnotenie štandardov vošetrovateľstve apôrodnej asistencii. Dodatok odborného usmernenia tvorilo dvadsať štandardov pôrodnej asistencie, ktoré sú zamerané nafyziologický pôrod, fyziologické šestonedelie afyziologickú neonatológiu. Odborným garantom asúčasne vedúcou autorského kolektívu bola V. Simočková, ktorá zastávala vroku 2004 post hlavnej odborníčky MZ SR pre pôrodnú asistenciu.

Ďalším právnym predpisom, ktorý vSR upravoval štandardizáciu vošetrovateľstve je vyhláška MZ SR č. 364/2005 Z. z., ktorou sa určuje rozsah ošetrovateľskej praxe poskytovanej sestrou samostatne avspolupráci slekárom. V§ 1 Vymedzenie základných pojmov písm. a) sa uvádza: „Naúčely tejto vyhlášky sa rozumie a) štandardom dohodnutá adefinovaná norma pre úroveň poskytovanej starostlivosti vdaných podmienkach.“

V§ 2 odsek 1 písm. c ad sa uvádza: „Pri výkone ošetrovateľskej praxe sestra registrovaná podľa § 62 až 64 zákona poskytuje ošetrovateľskú starostlivosť vsúlade správnymi predpismi, vrozsahu štúdiom aodbornou praxou získaných vedomostí azručností podľa osobitného predpisu, štandardmi alekárskou diagnózou, ak osoba potrebuje lekársku starostlivosť, asamostatne c) podieľa sa nazavedení systému kvality ahodnotí kvalitu ošetrovateľskej starostlivosti, d) podieľa sa natvorbe štandardov vošetrovateľstve avošetrovateľskej starostlivosti.“

Zchronologického hľadiska je ďalším právnym predpisom, ktorý vSR upravoval štandardizáciu vošetrovateľstve, Koncepcia odboru ošetrovateľstva zroku 2006, číslo: 14535/2006-OO, 29. mája 2006 uverejnená vosobitnom vydaní Vestníka MZ SR 6. júla 2006, ročník 54. Vbode 2 Rozvoj starostlivosti vodbore je uvedené: „Prioritou vývoja ošetrovateľstva vsúlade sodporúčaniami Medzinárodnej rady sestier, Svetovej zdravotníckej organizácie asmernicami Rady Európskej únie je:

c)vypracovať lokálne ošetrovateľské štandardy vo všetkých aplikovaných odboroch ošetrovateľstva,

d)vypracovať štandardy hodnotenia kvality poskytovanej ošetrovateľskej starostlivosti,

e)pracovať podľa ošetrovateľských štandardov vošetrovateľskej praxi.“

1.3Význam štandardizácie vošetrovateľstve

Ošetrovateľské štandardy majú kľúčový význam pre zvyšovanie kvality poskytovanej starostlivosti, pretože jednoznačne vymedzujú minimálnu úroveň starostlivosti, ktorá má byť poskytnutá. Ak nie je štandard dodržaný, ošetrovateľská starostlivosť sa stáva rizikovou, pretože je ohrozený zdravotný stav pacienta. Používaním štandardov dostáva každý pacient rovnaký, minimálny štandard kvalitnej ošetrovateľskej starostlivosti vpriebehu celej dĺžky jej poskytovania. Štandard predstavuje dohodnutú, profesijnú, záväznú normu kvality. Ide opožadovanú adosiahnuteľnú úroveň výkonu, sktorou je porovnávaná skutočná prax. Štandardy vošetrovateľstve dávajú sestrám, či už absolventkám alebo sestrám smnohoročnou skúsenosťou, istotu, že svoju prácu vždy vykonajú lege artis apacient nebude poškodený nesprávne uskutočneným výkonom. Zároveň predstavujú aj nenásilnú formu kontinuálneho vzdelávania (Hulková, 2009). Vymedzenie záväzných kritérií požadovanej úrovne ošetrovateľskej starostlivosti umožňuje jej objektívne hodnotenie achráni sestry pred neoprávneným postihom.

Štandardizácia jednotlivých výkonov apostupov pomáha sestrám vrozhodovacom procese, zároveň ho zrýchľuje, pomáha pri voľbe najvhodnejšieho postupu apri predchádzaní omylom zapríčineným ľudským faktorom. Štandardizácia musí vychádzať zvedeckých dôkazov založených napraxi. Súčasne vzniká potreba pravidelnej aktualizácie arevidovania štandardov vzhľadom naveľmi rýchle napredovanie apokrok vošetrovateľstve, vzdravotníctve, napr. aj vsúvislosti stechnickým pokrokom. Rigidné trvanie nastarých postupoch je nekonštruktívne, kontraproduktívne (Hulková, 2009).

Štandardizácia zefektívňuje metódu ošetrovateľského procesu, predstavuje jeho oporný bod, pretože napr. vytvorený štandard plánu ošetrovateľskej starostlivosti pomôže sestre vrozhodovaní pri identifikovaní problémov pacienta, zásahov naich vyriešenie ahodnotení výsledkov.

Správne vytvorený štandard okrem toho, že má byť jasne azrozumiteľne formulovaný, má vyhovovať potrebám amožnostiam zdravotníckeho zariadenia.

Ošetrovateľské štandardy eliminujú riziká pre pacienta apre zdravotnícky personál, pomáhajú zlepšiť hospodárenie so zdravotníckym materiálom, zjednocujú náročné ašpecifické postupy, uľahčujú komunikáciu medzi sestrami, podporujú samostatnosť aautonómiu vrozhodovaní sestry (Koňošová, in: Žiaková akol., 2009).

1.4Typy štandardov

Zo strategického hľadiska je dôležité, aby mali zdravotnícke zariadenia implementované postupy kontinuálneho zvyšovania kvality aefektivity zdravotnej aošetrovateľskej starostlivosti. Vpraxi využívajú okrem medzinárodných najmä národné alokálne štandardy. Tvorbou lokálnych ošetrovateľských štandardov podporujú sestry svoju zodpovednosť zakvalitu. „Štandardy majú slúžiť nazabezpečenie poskytovania kvalitnej ošetrovateľskej starostlivosti pre každého pacienta, naedukáciu amotiváciu pracovníkov, hodnotenie kvality starostlivosti manažmentom zariadenia, naprezentovanie kvality zariadenia kvonkajšiemu prostrediu, porovnávanie kvality starostlivosti medzi jednotlivými zariadeniami anaporovnávanie kvality starostlivosti vrámci odboru“ (Koňošová, 2009, s. 14).

Štandardy jasne odrážajú špecifické činnosti, ktoré sestry poskytujú narozdiel odiných zdravotníckych pracovníkov, apreto si sestry musia kontrolovať svoju prax. Zároveň kladú veľký dôraz nasamostatný výkon azodpovednosť sesterského povolania sprísnymi kritériami naobsah, rozsah akvalitu nimi poskytovanej zdravotnej starostlivosti. „Štandard predstavuje úroveň kvality výkonu aleboslužby, ktorá je želateľná, dosiahnuteľná asktorou sa porovnáva aktuálny výkon alebo služba. Štandard vymedzuje požadovanú normu nazabezpečenie kvality praxe astanovuje minimálne požiadavky nazabezpečenie najvyššej úrovne bezpečnej akvalitnej služby alebo výkonu, rozsahu aobsahu služby alebo výkonu“ (Odborné usmernenie MZ SR, 2004). Štandard je dohodnutá adefinovaná norma úrovne poskytovanej starostlivosti vdaných podmienkach.

Tvorba štandardov sa realizuje natroch úrovniach:

1.medzinárodná úroveň – štandardy prijíma medzinárodná normalizačná komisia,

2.národná úroveň – národné / rámcové štandardy – vydáva ich ministerstvo zdravotníctva ako zákonné alebo podzákonné normy,

3.lokálna úroveň – lokálne štandardy sú formulované aprijaté vkonkrétnom zdravotníckom zariadení. Tieto štandardy vychádzajú zrámcových štandardov, nesmú byť snimi vrozpore (Koňošová, 2009).

Lokálne štandardy vytvára tím sestier sdlhoročnou praxou napracovisku. „Proces ich tvorby akontroly je založený natímovej ainterdisciplinárnej spolupráci vrámci pracoviska, rešpektujúc špecifickosť podmienok príslušného pracoviska. Sú teda záväznou normou vrámci konkrétneho zdravotníckeho pracoviska, ktoré zabezpečuje ich rešpektovanie adodržiavanie“ (Gomolčáková, 2003, s. 3).

„Štandardy ošetrovateľskej starostlivosti majú bezprostredný vzťah kpacientovi, sú zamerané napacienta anavýsledky starostlivosti, súvisia stým, čo očakáva klient“ (Koňošová, 2009, s. 15). Špecifickým druhom štandardov sú štandardy ošetrovateľskej praxe, ktoré sú zamerané naprofesiu sestry, definujú rolové správanie sestry, rozsah profesionálneho ošetrovateľstva.

1.5Metodika tvorby štandardov

Tvorba štandardov je časovo veľmi náročná, predpokladom úspešnej práce so štandardmi je pochopenie ich účelu (Hulková, 2009). „Metodika tvorby štandardu predstavuje systematický proces, ktorého cieľom je zabezpečenie kvality poskytovanej služby alebo výkonu“ (Odborné usmernenie MZ SR, 2004, s. 3).

Pre tvorbu štandardov vošetrovateľstve je dôležité, aby boli uznané ako dohodnuté profesijné normy kvality aúrovne vykazovania práce, uznané akontrolované profesionálmi, dynamické, funkčné ahodnotené. Proces tvorby lokálnych ošetrovateľských štandardov je založený natímovej ainterdisciplinárnej spolupráci vrámci pracoviska, pričom musí byť rešpektovaná jeho špecifickosť. Tvorba procesuálnych lokálnych štandardov predstavuje dominantnú časť klinickej ošetrovateľskej praxe. Pre ošetrovateľskú činnosť vrámci pracoviska je možné vypracovať štandardný postup, ktorý špecifikuje, ako má sestra postupovať, aby ošetrovateľská činnosť bola poskytnutná kvalitne amala pozitívny vplyv nazdravotný stav pacienta (Gomolčáková, 2003).

Procesuálne štandardy môžeme rozdeliť dodvoch oblastí:

1.štandardy ošetrovateľských postupov pri výkonoch,

2.štandardy ošetrovateľských činností vrámci ošetrovateľského procesu, ktoré môžu byť zamerané najednotlivé sesterské diagnózy, alebo vychádzajú zochorenia.

Tvorba procesuálnych štandardov je stupňovitá, jednotlivé oblasti sú prepojené anavzájom súvisia. Prvá oblasť predstavuje mapu štandardizácie ošetrovateľskej starostlivosti, špecifikuje oblasť zamerania ošetrovateľskej starostlivosti (napr. starostlivosť opacienta skarcinómom hrubého čreva). Druhou oblasťou sú štandardy plánov ošetrovateľskej starostlivosti pri jednotlivých ochoreniach, alebo sesterských diagnózach, ktoré vychádzajú zprvej oblasti. Plány obsahujú ošetrovateľské intervencie, ktorých realizácia je predmetom štandardizácie. Pr.: mapa starostlivosti opacienta skarcinómom hrubého čreva môže zahŕňať:

a)plán ošetrovateľskej starostlivosti opacienta pred operáciou hrubého čreva,

b)plán ošetrovateľskej starostlivosti opacienta pooperácii hrubého čreva,

c)plán ošetrovateľskej starostlivosti opacienta liečeného chemoterapiou,

d)edukačný plán pre pacienta snovozaloženou stómiou.

Tretiu oblasť predstavujú konkrétne štandardy ošetrovateľských výkonov. Vrámci štandardizácie plánov ošetrovateľskej starostlivosti by mali byť vytvorené tie štandardy ošetrovateľských výkonov, ktoré sú vplánoch uvádzané, napríklad štandard výkonu klyzma, ošetrenie stómie apod. „Proces tvorby štandardu zahŕňa:

a)identifikovanie kľúčovej oblasti,

b)vypracovanie návrhu štandardu,

c)overenie navrhnutého štandardu vpraxi aporovnanie štandardu saktuálnou praxou,

d)upravenie štandardu vprípade zisteného rozporu medzi navrhnutým štandardom aaktuálnou praxou poidentifikovaní aanalýze príčin rozporu,

e)opätovné overenie upraveného štandardu vpraxi,

f)potvrdenie zhody štandardu saktuálnou praxou aschválenie štandardu pracovnou skupinou,

g)priradenie číselného kódu danému štandardu ajeho evidencia,

h)vyhlásenie platnosti štandardu pracovnou skupinou,

i)vytvorenie zoznamu vlastníkov štandardu adistribúcia schváleného štandardu užívateľom,

j)určenie spôsobu archivácie štandardu“ (Odborné usmernenie MZ SR, 2004, s. 4).

1.5.1Metóda Dynamic Standard Setting System

„Vprocese tvorby štandardov aich kritérií je vnašich izahraničných podmienkach východiskovou metódou – metóda Dynamic Standard Setting System (ďalej iba DySSsy)“ (Farkašová, 2009, s. 227). Vosemdesiatych rokoch 20. storočia vo Veľkej Británii profesorka Alison Kitsonová zRoyal College of Nursing prispela krozvoju systému stanovenia dynamických štandardov akurčeniu indikátorov kvality (Koňošová, 2009).

„DySSsy je dynamická metóda formulovania štandardov alebo cieľov pre zvyšovanie kvality. Metóda obsahuje tri fázy: opisnú, monitorovaciu afázu konania korekcií. DySSsy vytvorila Alison Kitsonová vroku 1989 sčasti nazáklade Langovho cyklu kvality, Donabedianovej koncepcie štruktúry, procesu avýsledku anaprincípe, že účasť sestier aich zapojenie sú nevyhnutné nazvyšovanie kvality starostlivosti opacienta“ (Koňošová, 2009, s. 15).

Vklinickej ošetrovateľskej praxi by proces tvorby ahodnotenia štandardov mal prebiehať cyklicky, postupne, vnasledovných fázach:

1.fáza – identifikácia kľúčových oblastí,

2.fáza – tvorba štandardu astanovenie kritérií,

3.fáza – overenie štandardu vpraxi,

4.fáza – modifikácia štandardu,

5.fáza – zhodnotenie upraveného štandardu vpraxi,

6.fáza – periodické zhodnotenie upraveného štandardu vpraxi.

Štandard musí obsahovať:

a)zameranie štandardu – definovanie oblasti štandardu; mal by určovať, ktorej oblasti sa týka;

b)stanovenie miery záväznosti štandardu – identifikovanie osôb, pre ktoré je štandard záväzný, pre koho je určený;

c)stanovenie cieľa štandardu – vyjadrenie stanovenej úrovne výkonu alebo služby,

d)vymedzenie kritérií nadosiahnutie stanoveného cieľa štandardu, t. j. určenie indikátorov kvality vo vzťahu kštruktúre, procesu avýsledku;

e)stanovenie spôsobu hodnotenia indikátorov kvality,

f)stanovenie spôsobu vyhodnotenia štandardu akvantifikáciu miery dosiahnutia štandardu (bodové a/alebo percentuálne skóre) (Odborné usmernenie MZ SR, 2004).

Kzákladným vlastnostiam každého štandardu patrí stručnosť areálnosť, to znamená, aby bol štandard dosiahnuteľný. Stanovuje reálny stav vzhľadom nasituáciu. Štandard musí byť tiež merateľný, kritériá by mali byť čo najkonkrétnejšie apozorovateľné. Ďalšou podmienkou formulácie štandardu je želateľnosť, kritériá neformulujeme vnegatívnom zmysle slova, ale vpozitívnom tvare (Gomolčáková, 2003).

„Pre každý sledovaný jav, činnosť je potrebné stanoviť kritériá základných aspektov kvality, aby sa podľa nich mohlo uskutočniť meranie, sledovanie konkrétnych prvkov daného javu, činnosti. Nakaždý štandard sa preto vzťahuje niekoľko kritérií. Kritérium je objektívny merateľný aprispôsobivý indikátor kvality starostlivosti súvisiaci svýkonom, správaním, okolnosťami, klinickým stavom. Musí byť špecifikované merateľnými veličinami. Preto sa meria kritérium, nie norma – štandard“ (Gomolčáková, 2003, s. 3).

Ošetrovateľské štandardy musia mať jednotnú grafickú aformálnu podobu.

•objektívnosť,