Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

MUDr. Petra Šupšáková, MBA, LL.M.

ŘÍZENÍ RIZIK PŘI POSKYTOVÁNÍ ZDRAVOTNÍCH SLUŽEB

manuál pro praxi

Recenzent:

MUDr. Michal Pelíšek

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2017

Cover Photo © allphoto, 2017

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 6514. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Dita Váchová

Sazba a zlom Antonín Plicka

Formát ePub Štěpán Böhm

Počet stran 288

1. vydání, Praha 2017

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Publikace vznikla s podporou Academy of Health Care Management s.r.o.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

Doporučení a pracovní postupy v této knize byly autorem ověřeny, přesto nelze za ně převzít odpovědnost. Autor ani nakladatelství neručí za jakékoliv věcné, osobní ani majetkové škody.

ISBN 978-80-271-9673-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-9672-2 (pdf)

ISBN 978-80-271-0062-0 (print)

Poděkování

Děkuji panu doc. Ing. Otakaru Smolíkovi, CSc., MBA, který mne k napsání knihy inspiroval.

Děkuji Academy of Health Care Management v Čelákovicích, jejíž jsem absolventem, a jmenovitě předsedovi správní rady MUDr. Oldřichu Šubrtovi, CSc., MBA za finanční podporu mé knihy.

Seznam použitých zkratek

ARO

anesteziologicko-resuscitační oddělení

BOZP

bezpečnost a ochrana zdraví při práci

CME

Continual Medical Education (kontinuální medicínské vzdělávání)

CT

Computing Tomography (počítačová tomografie)

ČIA

Český institut pro akreditaci

ČR

Česká republika

ČSAZ

Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o.

DM

diabetes mellitus (úplavice cukrová, cukrovka)

DRG

Diagnosis Related Groups (skupiny vztažené k diagnózám)

EBM

Evidence Based Medicine (medicína založená na důkazech)

EU

Evropská unie

FMEA

Failure Mode and Effect Analysis (analýza modelace vzniku a následku pochybení)

GMC

General Medical Council (Všeobecná lékařská rada ve Spojeném království Velké Británie a Severního Irska)

HAI

Hospital Acquired Infection (dříve nozokomiální nákazy, nyní infekce související s hospitalizací)

HPH

Health Promoting Hospital (Nemocnice podporující zdraví)

ICPS

International Classification for Patient Safety (mezinárodní klasifikace pro bezpečí pacientů)

ISQuA

International Society for Quality Assurance (Mezinárodní společnost pro kvalitu ve zdravotnictví)

ISO

International Organization for Standardization (Mezinárodní společnost pro standardizaci)

ISU/MISU

individuálně sjednané úhrady / malé individuálně sjednané úhrady

IT/ICT

informační technologie / informační výpočetní technologie

JCAHO/JCI

Joint Commission on Accreditation of Health Care Organization / Joint Commission International (komise pro akdreditaci zdravotnických zařízení / mezinárodní akreditační systém)

KaB

kvalita a bezpečí

KS/KV

kardiostimulátory/kardiovertery

KZK

kontinuální zvyšování kvality

LF

lékařská fakulta

MIS

manažerský informační systém

MMG

mamografie

MKN

Mezinárodní klasifikace nemocí

MNP

mimořádně nákladní pacienti

MZ

Ministerstvo zdravotnictví České republiky

NASKL

Národní akreditační středisko pro laboratoře

NASA

National Aeronautics and Space Administration (Úřad pro astronautiku a vesmír)

NHSCS/NHS

National Health and Social Care System / National Health Service (Národní zdravotní a sociální služba / Národní zdravotní služba)

NICE

National Institute for Health and Care Excellence (Národní institut pro zdraví a klinickou excelenci)

NIS/IS

nemocniční informační systém / informační systém

NN

nozokomiální nákazy (dřívější označení infekcí souvisejících s hospitalizací)

NRC

Národní referenční centrum

NSHNU

Národní systém hlášení nežádoucích událostí

NÚ

nežádoucí událost

NZIS

Národní zdravotnický informační systém

OECD

Organization for Economic Co-operation and Development (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj)

OKA

oční katarakta (operace)

ORL

otorinolaryngologie

PACS

Picture Archiving and Communication System (systém přenášející a archivující obraz)

PPP

problémy při poskytování zdravotní péče

PR

Public Relation

PZS

poskytovatel zdravotních služeb

RDG

radiodiagnostika

RBC

resortní bezpečnostní cíl

RCA

Root Cause Analysis (kořenová analýza)

SAK

Spojená akreditační komise

TEP

totální endoprotézy

TQM

Total Quality Management (komplexní řízení kvality)

USA/US

Spojené státy americké / Spojené státy

VAFCS

Veterans Affairs National Centre for Patient Safety (Národní centrum záležitostí veteránů pro bezpečnost pacientů)

ÚZIS

Ústav zdravotnických informací a statistiky ČR

WHO/SZO

World Health Organization / Světová zdravotnická organizace

ZS

zvláštní smlouva (o úhradě)

ZZ

zdravotnické zařízení

Seznam obrázků

Obr. 1.1

Model švýcarského sýra

Obr. 1.2

Řízení rizik v pěti krocích

Obr. 1.3

Klasifikace rizik u poskytovatelů zdravotních služeb

Obr. 5.1

Hodnocení rizika proaktivní metodou – zpracováno podle National Patient Safety Agency

Obr. 5.2

Ishikawův diagram

Obr. 5.3

Riziko záměny pacienta

Obr. 5.4

Riziko záměny pacienta při podávání léčiv

Obr. 5.5

Millerův trojúhelník – hodnocení klinických dovedností a kompetence

Obr. 5.6

Lidské chyby – model. Adaptováno podle WHO Patient Safety Curriculum Guide

Obr. 7.1

Schéma motivující vize

Obr. 7.2

Kübler-Rossové model přizpůsobení se změně

Obr. 7.3

Procházení změnou – modifikace modelu Kübler-Rossové

Obr. 8.1

Maslowova pyramida lidských potřeb

Obr. 8.2

Stadia stresu podle Hroníka

Obr. 12.1

Parkerův hexagon

Seznam tabulek

Tab. 1.1

Detaily vyšetřovacího postupu

Tab. 1.2

Hodnocení míry a následků rizika podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.3

Hodnocení dopadů rizik

Tab. 1.4

Pravděpodobnost výskytu rizika – zpracováno podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.5

Hodnocení hrozeb

Tab. 1.6

Matice rizik – zpracováno podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.7

Hodnocení míry rizika

Tab. 1.8

Zařazení rizika – vlastní zpracování podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 2.1

Minimální požadavky na interní systém hodnocení kvality a bezpečí podle vyhlášky MZ č. 102/2012 Sb. k datu 22. 1. 2016

Tab. 2.2

Vztah základních zdravotnických zákonů k řízení rizik

Tab. 2.3

Přehled základních zdravotnických vyhlášek a jejich vztah k řízení rizik

Tab. 3.1

Resortní bezpečnostní cíle a jejich vztah k řízení rizik

Tab. 5.1

Příklad schématu organizační struktury řízení kvality a začlenění řízení rizik

Tab. 6.1

Kategorie nežádoucích událostí – Věstník MZ, částka 8/2012

Tab. 6.2

Příklady nežádoucích událostí hlášených v USA a Austrálii

Tab. 7.1

Srovnání skeptika a Nenea

Tab. 7.2

Srovnání skeptika a Nenea ve vnímání naléhavosti

Tab. 11.1

Přehled typů úhrad zdravotní péče zdravotními pojišťovnami podle úhradových vyhlášek v letech 2007–2013

Tab. 14.1

Vzájemný vztah a překrývající se funkce řízení kvality a řízení rizik – vlastní zpracování podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Předmluva

Svět české medicíny se již 20 let točí okolo čím dál nespravedlivějšího financování, čím dál absurdnějších zásahů do postgraduálního vzdělávání zdravotníků a čím dál hlubší byrokratizace akreditačního procesu. Tedy, jak rádi všichni říkáme, nemáme dobrý systém. Na druhou stranu si uvědomujeme – nejen my zdravotníci, ale podle průzkumů veřejného mínění celá společnost –, že české zdravotnictví je na dobré úrovni, že za těch 1000 eur na osobu ve veřejném zdravotnictví naděláme ve srovnání se světem docela „hodně muziky“. To, že podstatná část zdravotnických zařízení má v současné době akreditaci kvality a bezpečnosti, považujeme za úlitbu moderním trendům, všichni přece zvyšují kvalitu. Zapomínáme však na kořeny těchto procesů v mezinárodním měřítku. Mezinárodní spojená akreditační komise (JCI) vychází v mnoha doporučeních z příkladů v leteckém provozu, v obou případech jde totiž o život. Jen si nechceme přiznat, že v medicíně nejde jen o záchranu života a zlepšení zdravotního stavu, ale také jde o život při setkání s námi, zrovna tak jako v leteckém provozu nejde jen o rychlé a pokud možno pohodlné cestování, ale rovněž o nebezpečí tragédie.

Corpus Hippocraticum, soubor téměř šedesáti lékařských spisů starověkého Řecka, považujeme za historický a filozofický základ medicíny severozápadního světa. Neznáme všechny autory, kterých je zatím identifikováno devatenáct. Texty vznikly na ostrově Kós a byly uloženy ve 3. století před naším letopočtem v Alexandrijské knihovně, velká část se nedochovala. Na přelomu 5. a 4. století vznikla i jedna z částí – kniha Epidemicus, ve které stojí, že lékař musí mít dva základní přístupy k nemoci: dělat dobro a neškodit. Autora věty primum non nocere (především neškodit) přímo neznáme, ale tento základní postulát je pravděpodobně důležitější nyní než kdykoli dříve. Jde o základní pravidlo bioetiky, která v moderních léčebných postupech nachází mnoho příkladů a nebezpečí pro porušení této základní lékařské pravdy.

Nové zdravotnické zákony, pravidla akreditačních standardů, sílící byrokracie (překvapivě rostoucí s rozvojem informačních technologií) a formalismus, do kterého ve střední Evropě tak snadno upadáme, vedou ke stavu, kdy opouštíme přirozená pravidla ochrany před nebezpečím a zavádíme postupy, jež mají s bezpečností jen málo společného. Kniha, která má být pomocníkem k identifikaci nebezpečí hrozících v moderním zdravotnictví, je zásadní už svým názvem. Nakolik jiný smysl dává pojmenování téhož – zvyšování kvality a bezpečnosti proti risk management. Souvisí to jistě s několika lety klinické práce autorky v Británii. Risk management je přirozený název v anglosaském letectví i medicíně. Prostě nebezpečí ze setkání se zdravotníky a zdravotnictvím existuje, to znamená, že konkrétní rizika je nutné pojmenovat a potom je „řídit“. Vždy budou nějaká existovat, ale cílem je udržet je na uzdě a nedovolit jim, aby uškodila. Nejde samozřejmě jen o rizika samotného diagnostického a léčebného procesu, ale jak autorka knihy správně uvádí, také o rizika práce řídících pracovníků. Nejen lékař, ale i manažer má svůj „hřbitov“, kdy jeho rozhodnutí rizika nejen neeliminovala, ale některým dokonce dala vzniknout. Taková rizika mohou vznikat i bezděčně, a to nejen při zavádění nových postupů, ale i při aplikaci informačních technologií či vlivem metodiky financování zdravotnictví. Jak autorka v poslední kapitole přesně vystihuje, vedoucí pracovníci na jakýchkoli úrovních si často nechtějí připustit, že základními nástroji jejich práce nejsou jen – použijeme-li dnes moderní, z angličtiny převzaté termíny – strategie, leadership, TQM, ale i risk management. Prostě základní, 2500 let starý postulát primum nihil nocere bez vyhledávání a prevence možných rizik nelze dodržovat.

MUDr. Oldřich Šubrt, CSc., MBA

předseda Správní rady

Academy of Healthcare Management

Úvod

V současné době je jak ve zdravotnické veřejnosti, tak i ze strany Ministerstva zdravotnictví České republiky (MZ) věnována zvýšená pozornost kvalitě a bezpečí poskytování zdravotní péče. Programy zvyšování kvality jsou u poskytovatelů zdravotních služeb realizovány po zavedení reformních zdravotnických zákonů, tj. od roku 2012, minimálně na legislativním podkladě, a to prostřednictvím adherence k aktuální legislativní normě – vyhlášce č. 102/2011 Sb. – a plněním Minimálních požadavků pro zavedení interního systému hodnocení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb, uveřejněných ve Věstníku Ministerstva zdravotnictví, částka 5, vydaném 29. června 2012.

K implementaci legislativních požadavků na řízení kvality a bezpečí při poskytování zdravotních služeb dochází především v kontextu celoevropských aktivit v reakci na závažné skutečnosti:

„Zahraniční studie, které probíhají od konce osmdesátých let minulého století, ukazují, že u přibližně 10 % hospitalizací dochází k poškození pacientů. Studie Institute of Medicine v USA odhaduje, že ročně ve Spojených státech umírá 44–98 tisíc hospitalizovaných pouze v důsledku pochybení zdravotníků, což je více úmrtí, než kolik jich nastane v důsledku dopravních nehod, AIDS či karcinomu prsu. Podobné výsledky přinesly studie provedené v rámci EU – britské ministerstvo zdravotnictví odhaduje, že ročně v zemi dochází k cca 850 tisícům nežádoucích událostí vedoucích k poškození pacientů a k podobným výsledkům došly i studie provedené ve Španělsku, Francii a Dánsku.“[1]

Za jeden z klíčových počinů ve smyslu řízení rizik, kvality a bezpečí zdravotní péče považuje Ministerstvo zdravotnictví především systém hlášení tzv. nežádoucích událostí, který byl realizován jako pilotní projekt 3. lékařské fakulty Univerzity Karlovy v letech 2009–2010 a v současnosti jej převzal jako systém dobrovolného hlášení Ústav zdravotnických informací a statistiky ČR. Úlohu státu v procesu řízení kvality a rizik zdravotní péče vidí Ministerstvo zdravotnictví následovně:

„Úloha státu spočívá především v nastavení legislativních parametrů, pravidel dozoru, metodického vedení, zajištění dostupnosti informací a edukace pacientů, zdravotnických i nezdravotnických pracovníků. Prostředí musí být přátelské k těm, kteří se do procesu zvyšování bezpečí ve zdravotnictví aktivně zapojí. Sledování a přiznání výskytu nežádoucích událostí nesmí být trestáno, ale naopak chápáno pozitivně jako aktivní přístup konkrétního subjektu k otázce bezpečí. Nulový výskyt nežádoucích událostí svědčí naopak o popírání reality a neochotě zjednat nápravu.“[2]

Ministerstvo zdravotnictví prostřednictvím odboru zdravotních služeb deklarovalo také zájem na implementaci vysokých nároků na řízení kvality a bezpečí při poskytování zdravotních služeb, ale i na řízení rizik:

„Z uvedeného je jasně patrné, že do procesu snižování rizik se musí zapojit všichni. Stát stanoví základní parametry, které kontroluje, zdravotnická zařízení na ně musí aktivně reagovat a zavést je do praxe, trvale vyhodnocovat jejich účinnost a reagovat na aktuální potřebu. Pacienti zde plní hlavní kontrolní úlohu – k tomu musí být dostatečně edukováni a informováni o možnostech i formě komunikace. Informovanost musí podporovat stát, čímž se pomyslný kruh uzavírá. Cílem této aktivity je trvalé snižování rizik při poskytování zdravotních služeb, s vědomím, že většinou nelze dosáhnout jejich úplné eliminace. S tím souvisí i nalezení optimálního způsobu sledování výskytu rizik a nežádoucích událostí tak, aby byla zajištěna co největší pravdivost uváděných údajů. Sledování rizik i nežádoucích událostí musí probíhat podle jednotné metodiky, jinak nelze data srovnávat a hodnotit úspěšnost přijatých opatření. Měla by být dosažena kompatibilita s analogickými systémy států EU, aby bylo možné výstupy porovnávat. S tím se prozatím potýká většina států a vyžádá si to další podrobné analýzy a hledání optimální podoby.“[3]

Výše uvedené legislativní normy představují soubor minimálních požadavků na poskytování kvalitní a bezpečné zdravotní péče. Každý poskytovatel zdravotních služeb má pak možnost volit další nadstavbový systém hodnocení kvality a bezpečí, a to externí systém hodnocení kvality – tento nicméně představuje dobrovolný systém propracovaného a širšího přístupu k zajišťování kvalitní a bezpečné péče pro pacienty daného poskytovatele zdravotních služeb.

Ustanovení § 98 odst. 4 zákona č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o zdravotních službách“) zmocňuje Ministerstvo zdravotnictví udělovat oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb. Toto oprávnění může získat pouze právnická či podnikající fyzická osoba, která splní zákonné požadavky uvedené v § 98 a 99 zákona č. 372/2011 Sb. a v prováděcí vyhlášce č. 102/2012 Sb., o hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče.

Následně se osoba uznaná jako oprávněná k provádění hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb zavazuje k plnění § 101, 104 až 106 zákona č. 372/2011 Sb.

Podle § 100 odst. 3 zákona č. 372/2011 Sb. je MZ povinno seznam těchto osob oprávněných k provádění hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb zveřejňovat.[4]

Aktuální seznam subjektů oprávněných k hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb

1. Spojená akreditační komise, o.p.s.

Dne 20. 6. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti Spojená akreditační komise, o.p.s., se sídlem Praha 6 – Střešovice, Nad Panenskou 4/164, PSČ: 160 00, IČO: 284 88 946, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

2. e-ISO, a.s.

Dne 28. 8. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti e-ISO, a.s., se sídlem Praha 5 – Košíře, Pod Klamovkou 1268/3, PSČ: 150 00, IČO: 264 49 676, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

3. Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o.

Dne 16. 10. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o. se sídlem Hněvotín 530, PSČ: 783 47, IČO: 294 46 520 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

4. T Cert, s.r.o.

Dne 27. 6. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti T Cert, s.r.o., se sídlem Praha 6, Evropská 846/176a, PSČ: 160 00, IČO: 267 47 910, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

5. CQS – Sdružení pro certifikaci systémů jakosti

Dne 4. 7. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti CQS – Sdružení pro certifikaci systémů jakosti se sídlem Praha-Troja, Pod Lisem 129, PSČ: 171 02, IČO: 693 46 305 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

6. EURO CERT CZ, a.s.

Dne 9. 9. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti EURO CERT CZ, a.s., se sídlem Roztoky, Lidická 531, okres Praha-západ, PSČ: 252 63, IČO: 266 99 117, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

7. MUDr. Zdeněk Machálek

Dne 28. 4. 2014 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž MUDr. Zdeňkovi Machálkovi se sídlem Kalvodova 305/39, Jeseník, PSČ: 790 01, IČO: 012 780 88 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové následné péče, pro druh zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) zákona č. 372/2011 Sb.: léčebně rehabilitační péče.

8. LL-C (Certification) Czech Republic s.r.o.

Dne 14. 9. 2015 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti LL-C (Certification) Czech Republic s.r.o. se sídlem Praha 8 – Karlín, Pobřežní 620/3, PSČ: 186 00, IČO: 271 18 339 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

9. DNV GL Business Assurance Czech Republic s.r.o.

Dne 21. 9. 2015 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti DNV GL Business Assurance Czech Republic s.r.o. se sídlem Thákurova 531/4, Dejvice, Praha 6, PSČ: 160 00, IČO: 024 85 818 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.[5]

Systém řízení rizik při poskytování zdravotní péče prolíná dříve uvedenými tendencemi, trendy a strategiemi vytyčenými Ministerstvem zdravotnictví a je mnohdy realizován prostřednictvím požadavků na kvalitu a bezpečí poskytování zdravotních služeb, a to i adherencí k legislativním normám. Otázkou zůstává, nakolik je proces řízení rizik systematicky a vědomě implementován do výše uvedených strategií cílených na kvalitu a bezpečí poskytování zdravotní péče.

Cílem knihy je:

1.shrnout teoretická východiska řízení rizik, jeho metodologii a aplikaci ve zdravotnictví při poskytování zdravotních služeb a průvodních činnostech, s důrazem na rizika při poskytování léčebné a ošetřovatelské péče,

2.poukázat na výchozí stav systémů řízení kvality a bezpečí a jeho souvislosti s řízením rizik se zaměřením na vybrané oblasti činnosti poskytovatelů zdravotních služeb (s důrazem na nejvýznamnější oblasti činnosti, ale i na dosud ne zcela dostatečně zdůrazňované a velmi rizikové segmenty činnosti, jako je práce s osobními daty a fungování nemocničních informačních systémů), na legislativní souvislosti a především na absenci jednotného legislativního podkladu, který by se specificky věnoval oblasti řízení rizik. Řízení rizik u poskytovatelů zdravotních služeb v současnosti mnohdy probíhá „nepřímo“, tj. naplňováním standardizace postupu při poskytování zdravotní péče v různé míře u různých výše uvedených systémů hodnocení kvality a bezpečí. Je zapotřebí také poukázat na absenci jednotného a koncepčního přístupu k řízení rizik, který by byl pro poskytovatele zdravotních služeb závazný a např. legislativně podložený,

3.provést analýzu souvislostí a prolínání s funkcí řízení kvality a bezpečnosti péče a řízení rizik na příkladu porovnání cílů a obsahů akreditačních standardů historicky nejstarší společnosti provádějící externí kontrolu kvalitních a bezpečných zdravotních služeb v ČR – Spojené akreditační komise (SAK), jako v současnosti nejkomplexnějšího systému požadavků na řízení kvality a bezpečí v oblasti zdravotnictví v ČR, a analyzovat jejich vztah k řízení rizik,

4.předložit přehled rozsáhlé a především současné legislativy, aktuálně platné pro poskytovatele zdravotních služeb, se základními normami a jejich vztahem k řízení rizik a bezpečnému poskytování zdravotní péče. Existující česká literatura k řízení rizik ve zdravotnictví vznikla před platností nových zdravotnických zákonů před rokem 2012, a není tudíž zcela aktuální,

5.představit návrh implementace systému řízení rizik do činnosti organizace poskytovatelů zdravotních služeb, metodologie a možné přístupy k detekci a ošetření rizik – jako součást permanentního procesu kontinuálního zvyšování kvality poskytování zdravotních služeb, ale i úspěšného působení poskytovatele zdravotní péče ve smyslu hospodářské a ekonomické stability organizace, zajištění bezpečného pracovního prostředí pro zaměstnance a připravenosti na krizové situace ve spolupráci s orgány veřejné správy daného regionu. Tento proces implementace bude představen rozborem zejména následujících kroků:

−představení systémů detekce rizik a jejich hodnocení v praxi,

−proces katalogizace (začlenění) rizik a jejich soustavné vyhledávání,

−začlenění systému řízení rizik do řízení organizace a její organizační struktury,

−sumarizace současného způsobu detekce a ošetření rizik a uvědomění si jejich začlenění do procesu řízení rizik v kontextu prolínání se obou systémů – řízení procesu zvyšování kvality poskytování zdravotní péče a řízení rizik,

6.zhodnotit současný stav řízení rizik v kontextu existující validní legislativy s doporučenými a navrhovanými postupy začlenění řízení rizik do systému řízení organizací poskytovatelů zdravotních služeb, včetně jejich organizační struktury. Zdůraznit nutnost uvědomění si legislativních souvislostí a potřeby koncepčního přístupu k řízení rozsáhlé a různorodé škály rizik při poskytování zdravotní péče, a to také používáním především proaktivních metod hodnocení rizik s cílem těmto rizikům předcházet – zejména prostřednictvím poskytování kvalitní a bezpečné zdravotní péče –, být na jejich možnost připraven a jejich výskyt očekávat,

7.v rámci komplexního přístupu k řízení rizik představit i oblasti činnosti poskytovatele, které sice bývají v rámci systému řízení rizik zmiňovány méně často, ale jejichž význam pro činnost a působení poskytovatele zdravotních služeb je rovněž zásadní – např. finanční rizika související s mnohdy nepřehledným a obtížně předvídatelným systémem plateb zdravotních pojišťoven za poskytnutou zdravotní péči a s jeho častými změnami. Při každodenní činnosti si manažeři zdravotnických zařízení ne vždy uvědomují rizika svých rozhodnutí, která by vždy měla být v souladu s plněním požadavků na „péči řádného hospodáře“.

Budou rozebrána také rizika v personální oblasti, při řízení změn v organizaci, okrajově bude zmíněna problematika rizik stravovacího provozu, likvidace nebezpečného odpadu aj.

Kniha by se mohla stát příručkou k řízení rizik v praxi a může poskytovatelům zdravotních služeb – zejména tedy zdravotnickému managementu – nabídnout rady či inspiraci, jak implementovat oblast řízení rizik do již vesměs stabilizovaného a vyvíjejícího se systému řízení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb. Jedním z hlavních cílů je dosáhnout uvědomění si vzájemné propojenosti řízení kvality a bezpečí a především zdůraznit aktivní přístup k méně používané metodě prospektivního řízení rizik – tedy k jakémusi „vyššímu stupni“ řízení rizik. Ta představuje možnost vyhledávání rizik předem, a to díky soustavnému přehodnocování a hledání potenciálních kritických situací vedle vyhodnocování již uskutečněných nežádoucích událostí či pochybení nejrůznějšího stupně. To vše alespoň do doby, než bude ucelený systém řízení rizik zakotven v české zdravotnické legislativě.

Pro vlastní praxi v oblasti řízení rizik je rovněž nutný jednoduchý přístup, který by byl srozumitelný každému zaměstnanci zdravotních služeb – bez nutnosti znát složité matematické modely a postupy, které mohou být někdy překážkou v cestě implementace řízení rizik do praxe. Vzhledem k tomu, že eticky nejnáročnější, ale pro praxi a bezpečí zdravotní péče zároveň také nejpřínosnější je systém vyhledávání a monitorace „téměř pochybení“, je velmi důležité vytvořit v organizaci tzv. neobviňující prostředí bez obav z postihů. Tento úkol se zdá být v prostředí českého zdravotnictví a v celé naší národní kultuře nejobtížnější.

Nejen se z chyb poučit, ale také je předvídat.

[1] Cesta ke kvalitnějšímu a bezpečnějšímu zdravotnictví. VLADA.CZ [online]. In: Vláda ČR © 2009–2015.

[2] Cesta ke kvalitnějšímu a bezpečnějšímu zdravotnictví. VLADA.CZ [online]. In: Vláda ČR © 2009–2015.

[3] Tamtéž.

[4] Ministerstvo zdravotnictví: KVALITA A BEZPEČÍ – seznam oprávněných osob.

[5] Aktuální stav oprávněných osob je zveřejňován na webových stránkách ministerstva zdravotnictví. Ministerstvo zdravotnictví ČR: Seznam oprávněných osob [online].

1Úvod do řízení rizik

1.1Riziko– definice pojmu

Existuje řada definic rizika. Vdnešním nejběžnějším pojetí je spíše vnímáno jako negativní jev spojený snebezpečím jisté ztráty, přestože původně byl smysl pojmu „riziko“, pocházejícího ze 17. století, historicky vnímán jako „odvaha“ či „odvážit se“, tedy byl upřednostňován spíše pozitivní smysl slova „riskovat“.

Zrůzných dostupných definic pojmu riziko je možné jmenovat nejčastější:

•pravděpodobnost vzniku ztráty či neúspěchu,

−nejistota dosažení výsledků,

−odchýlení od očekávané skutečnosti ajeho pravděpodobnost,

•obecně rozložení pravděpodobnosti variant výskytu určitého jevu apod.

Musíme si uvědomit, že riziko může přinášet také pozitivní efekt (viz optimistické pořekadlo „risk je zisk“), optimistický význam má itzv. zdravé riziko neboli zdravé riskování. Zřejmě by bylo možné určit (např. vyjádřením míry možné ztráty), kde je jeho hranice. Obecně však může být míra „zdravého rizika“ velmi individuální.

Negativní dopad rizika tedy spočívá ve ztrátě– zdraví, života, financí, majetku, hodnot, pověsti apod.

Cílem řízení rizik je pak vjednoduchém podání zabránění ztrátě či její minimalizace.

1.2Teorie vzniku rizik– Swiss Cheese Model

Přestože teorií amodelů vzniku rizika existuje více, pro účely poskytování zdravotní péče se nejjednodušším aširoce akceptovaným modelem jeví model „švýcarského sýra“.

Spočívá vpředstavě, že na počátku stojí rizika, hrozby ahazard, které mohou proniknout bariérami– vrstvami, jež by videálním případě byly zhomogenního materiálu. Vpraxi však tyto bariéry obsahují „díry vsýru“, které představují možná selhání, azáleží jen na kombinaci všech okolností, zda kvýslednému negativnímu jevu– chybě či ztrátě– dojde.

Model švýcarského sýra (neboli Reasonův model, podle jména svého autora) byl zveřejněn v90. letech minulého století aje používán vnejrůznějších oborech včetně letectví, strojírenství, IT, ale ive zdravotních službách kanalýze rizik ajejich řízení. Jeho principem je existence několika bezpečnostních bariér– plátků sýra. Pod nimi si můžeme představit bariéry mechanické, ale isystémové– alarmy, zálohy, tzv. dvojí čtení, supervize apod. Pokud se riziko ohrožení stane realitou, může procházet dírami vsýru, které jsou různého rozmístění arůzné velikosti. Tyto díry-chyby dělí tento model na tzv.:

•aktivní, přímé pochybení– např. aktuální chyba pilota, lékaře,

•pasivní, latentní pochybení– chyby jsou vbariérách přítomny latentně, skrytě, apouze shodou okolností anáhod mohou umožnit konečnou ztrátu.

Model je široce akceptován apoužíván zejména při analýze lidských pochybení, nicméně má isvé kritiky.

Obr.1.1 Model švýcarského sýra[6]

Šedá linie představuje hrozbu– riziko, které překonalo dvě bariéry, ale nepřítomností díry ve třetí bariéře bylo zastaveno. Černá linie představuje průnik rizikové události přes všechny bariéry avyústění vkonečnou ztrátu

Ve zdravotnické realitě není výjimkou, že pochybení může projít několika bariérami– tedy chyba se děje vícestupňově až řetězově.

Uveďme na tomto místě jeden příklad zpraxe:

Starší pacient přichází sbolestmi aotokem horní končetiny na příjmovou ambulanci nemocnice, je vyšetřen zde přítomným lékařem, který má podezření na trombózu žil horní končetiny, vystaví mj. žádanku na statim dopplerovské sonografické vyšetření horní končetiny. Pacient je pak odeslán na rtg oddělení, kde je vkanceláři žádanka přijata azavedena do systému. Sestra na ultrazvukové vyšetřovně pozve pacienta dále apožádá jej, aby si svlékl vkabince kalhoty. Vyšetřující lékař přichází aprovede vyšetření dolní končetiny, pacient nemá námitky. Po vyšetření předá pacientovi zprávu snegativním výsledkem, tuto zprávu předá pacient lékaři na příjmu (je také dostupná vnemocničním systému). Ten si ji přečte, následně pacienta propouští do domácí péče (pacient dlouhodobě užívá warfarin). Pacient se doma příbuzným svěří, že se mu vyšetření nezdálo, ti zorganizují vyšetření vjiné nemocnici, kde se potvrdí trombóza horní končetiny. Vkrátkém časovém odstupu rodina podává na vedení nemocnice stížnost.

Je provedena analýza ašetření celé situace, kdy žádanka byla vystavena apřijata správně. První chybu udělala sestra vultrazvukové vyšetřovně, která se domnívala, že jde ovyšetření dolní končetiny, které je jako akutní typ vyšetření častější, lékař se domnívá, že má vyšetřit dolní končetinu, aneověří na žádance požadavek, pacient vyšetření dolní končetiny absolvuje bez protestu, následně na příjmové ambulanci si ošetřující lékař nevšimne, že je popis učiněn pro dolní končetinu, zaznamená jen negativní výsledek.

Selhala zde kontrola na několika stupních ajde otypický příklad modelu švýcarského sýra. Chybu učinila sestra, lékař vyšetřující iošetřující, ale ipacient, jenž nesprávnému vyšetření nezabránil (zde je vidět, že míra respektování lékařů veřejností je někdy značná). Zudálosti byla vyvozena opatření zahrnující mj. nutnost ověření vyšetřované oblasti komunikací spacientem, pokud je to možné. Pacientovi bylo osobně sděleno vysvětlení aomluva vedení nemocnice iošetřujícího lékaře, mimochodem zkušeného praktika sletitou praxí. Omluvu pacient isrodinou akceptoval.

Zpříkladu lze vidět, že se negativní situace, resp. rizika mohou někdy neuvěřitelně kumulovat aani několik bariér či kontrolních mechanismů, včetně několika zúčastněných osob, nedokáže výslednému pochybení zabránit.

Tento příklad rovněž podtrhuje naléhavost strategie pacient– partner zdravotníka, kdy samotný pacient může aměl by se bez obav zajímat oprůběh vyšetření či léčby aměl by také být vtomto počínání vřele asrdečně podporován zdravotnickým personálem.

Zdravotnický personál by neměl být mentorem pacienta, neboli pacient není zdravotníkův podřízený. Voblíbeném českém seriálu Nemocnice na kraji města, resp. vjeho první originální sérii, se stakovýmto dřívějším „vojenským“ přístupem khospitalizovaným iambulantním pacientům ještě můžeme setkat a„přísnost“ sester možná vyvolá vsoučasnosti úsměv. Můžeme si jen říct: doba se mění amy se měníme sní.

1.3Fenomén černé labutě (The Black Swan)

Ipřes nejdůkladnější předvídavost apřipravenost na možná rizika dochází vživotě ipraxi knečekaným situacím, které nikdo nezvažoval ani nepředvídal. Vdávné minulosti se věřilo, že labutě jako druh jsou pouze bílé barvy. Jaké bylo překvapení ornitologů, když objevili labuť černou. Tato událost je jedním zmalých důkazů, jak pomíjivá je hodnota lidského poznání ajak je poznání pouhým pozorováním či zkušeností limitováno. Mezi fenomény černé labutě většinou patří mimořádné události představující světové dějinné mezníky. Jsou knim řazeny např. nástup Hitlera kmoci, rozpad sovětského bloku nebo teroristický útok 11. září 2001.

Černou labutí se vřízení rizik nazývá událost se třemi základními znaky:

1.vyskytuje se zcela mimo očekávání, protože zničeho, co jsme vminulosti zažili, nelze vyvodit, že by taková událost mohla nastat,

2.tato událost má mimořádný dopad (následky),

3.jde oudálost extrémní anepředvídatelnou, přesto je lidskou snahou nacházet dodatečná vysvětlení avytvořit tak zdání, že ji bylo možné předvídat.[7]

Význam „černé labutě“ spočívá ve znalosti takovéhoto fenoménu. Jedná se oudálosti vzácné aretrospektivně (nikoli však prospektivně) předvídatelné. Následně se lze ztakové události poučit avytvořit opodstatněná opatření. Ne vždy je to však možné. Tyto události se dějí nepříliš často amohou přicházet vdelších časových odstupech. Proto poučení může být problematické, např. ivzhledem kneexistenci tzv. generační paměti (generace, která událost nezažila, si ji ajejí kontexty nedovede již zcela představit), popřípadě se na varovné signály či jevy časem zapomene.

Mějme tedy povědomí otomto jevu abuďme připraveni ina zcela nečekané. Rysy fenoménu černé labutě vnašich, českých podmínkách vzhledem kparametru nepředvídatelnosti může mít imnohdy nevyzpytatelná anepředvídatelná úhrada zdravotní péče poskytovatelům zdravotních služeb vjednotlivých letech (podložená vytvářením nejrůznějších amnohdy nekontinuálních znění legislativních norem, tzv. úhradových vyhlášek, včase– viz další kapitoly).

Příkladem „černé labutě“ může být ivelmi náročná ariziková situace, které čelilo vedení Nemocnice Prachatice dne 26. října 2015. Nemocnice se náhle ocitla bez zdroje pitné vody zdůvodu havárie kanalizačního potrubí, při níž odpadní voda pronikla do studny, ze které nemocnice běžně vodu čerpá. Vedení nemocnice tak bylo nuceno urgentně jednat azařídit náhradní cisterny od místního provozovatele vodovodního řadu amj. zajistit potřebnou pitnou vodu zbalených lahví, zakoupených ad hoc vmístních obchodech. Vybraní pacienti byli přeloženi jinam, operace byly pozastaveny. Situaci se podařilo vyřešit bez poškození zdraví pacientů avětší provozní újmy. Jednoduchý oběd uvařili ve stravovacím provozu narychlo aimprovizovaně (byly nudle smákem), aby poskytli stravu alespoň pacientům, poté se podařilo zajistit náhradní zdroj pitné vody. Zjištění příčiny anáprava se udály během týdne. Nemocnice si vpraxi vyzkoušela situaci, kterou by sice bylo možné očekávat, možná ivjiném kontextu, ale jejíž pravděpodobnost byla mimořádně nízká. Vedení nemocnice zabránilo akčním postupem ohrožení pacientů azaměstnanců, poškození zdraví ataké ukázalo velmi dobrou schopnost komunikace smédii azamezilo vzniku paniky.

„Všichni tušíme, že se může něco stát, nevíme však kdy. Pochopeníexistence černých labutí nám otevírá možnost bránit se nečekaným rizikům aodhalit možné příležitosti.“

Karol Pivovarcsy, ředitel Saxo Bank Praha[8]

1.4Řízení rizik (risk management)– definiceavýznampojmu

Řízení rizik představuje systematický proces identifikace, hodnocení aprovádění činností kprevenci nebo řízení klinických, administrativních, provozních azaměstnaneckých bezpečnostních rizik vorganizaci.

Obecně jsou pro risk management vkaždé organizaci klíčové následující teze:

•řízení rizik se zaměřuje na všechny oblasti činnosti, nejen na léčebnou aošetřovatelskou péči,

•proces efektivního řízení rizik zahrnuje několik základních bloků, na kterých je řízení rizik postaveno = stanovení klíčových elementů struktury risk managementu, fungující adostatečný kontrolní azpětnovazebný systém, pokrývající komplexně všechna rizika vorganizaci, stanovení strategií při řízení rizika,vnitřní předpisy, směrnice aprocesy ajejich kontrola,

•efektivní řízení rizik používá pětikrokový model rozhodovacího procesu scílem zvládnutí rizik (kap. 1.6 aobr.1.2),

•program řízení rizik ochraňuje hodnoty („assets“)dané organizace, mj.prostřednictvím poskytování bezpečné zdravotní péče pacientům.[9]

Mezi další významné pojmy vrámci řízení rizik patří:

•incident– událost, která může ohrozit bezpečnost provozu, zaměstnanců, pacienta nebo poskytované péče, ale nemá za následek poškození zdraví,

•nežádoucí (dříve „mimořádná“) událost– událost, která může ohrozit bezpečí, zdraví až život pacientů, zaměstnanců, návštěvníků, provozu nebo dobré jméno nemocnice,

•poškození pacienta způsobené postupem zdravotnického personálu, selháním zdravotnického prostředku apod.,

•nápravné opatření– zajištění uvedení kritického bodu do požadovaného stavu,

•nedbalost– vědomé porušování pravidel, které nemůže být tolerováno,

•neopatrnost– neprovedení procesu/výkonu takovým způsobem, jakým by jej provedl odpovědný průměrný pracovník ve stejném postavení, se stejným vzděláním astejnou kvalifikací vdané situaci,

•ochrana/bariéra– procedura, protokol, kontrolní mechanismus kzabránění pochybení,

•ohrožení/hazard– okolnost, která potenciálně může vést kpochybení,

•organizační kultura– kumulativní vnímání toho, jak se organizace chová klidem ajakou představu mají lidé ochování ksobě navzájem,

•nedodržení/odchylka– porušení pravidel, směrnic, postupů apod. nebo odchylka od těchto postupů,

•téměř pochybení– pochybení, kterému bylo na poslední chvíli zabráněno,

•pochybení– neprovedení výkonu podle stanoveného plánu nebo jeho provedení podlešpatného plánu.[10]

1.5Cíle programu řízení rizik

Program řízení rizik připoskytování zdravotní péče by měl být zaměřen na následující cíle:

•minimalizovat pravděpodobnost možných událostí snegativními následky pro pacienty, personál aorganizaci poskytovatele,

•minimalizovat riziko smrti, zranění nebo nemoci pro pacienty, zaměstnance adalší osoby zúčastněné na poskytování zdravotní péče aprovozu zařízení,

•sledovat avyhodnocovat zpětnou vazbu výstupů péče od pacientů azaměstnanců,

•efektivní řízení zdrojů,

•dbát na soulad splatnou legislativou azajistit životaschopnost arozvoj organizace.[11]

Čeští autoři Škrla aŠkrlová ve své výborné aojedinělé publikaci ořízení rizik ve zdravotnictví definují cíle programu řízení rizik následovně:

„Cílem programu řízení rizik je snížit možnost výskytu těch nežádoucích situací, které by mohly jakýmkoli způsobem poškodit zdraví pacienta či zaměstnanců, majetek zdravotnického zařízení nebo jeho pověst. Cílem je také prevence finančních ztrát, především těch, které jsou spojeny snekvalitou, popřípadě srizikem nákladných avleklých soudních sporů.“[12]

Rozdíl vtěchto definicích je možné spatřovat vužší fokusaci programu řízení rizik včeských podmínkách na analýzu avyhodnocení nežádoucích událostí, tedy naretrospektivní metody hodnocení, ana následné zvládání rizik pomocí zpětné vazby apoučení zjiž proběhlých negativních jevů. Cíle řízení rizik je však potřebné vidět vkomplexních souvislostech celé činnosti zdravotnického zařízení apředevším vjejich aktivním vyhledávání.

Vprogramu řízení rizik by mělo být také definováno několik zásadních skutečností:

•kdo je pověřen komunikací, hlášením aprovedením příslušné akce,

•co je požadováno hlásit ze strany zaměstnanců, manažerů, vedení společnosti anadřízených orgánů,

•kdy mají být rizika hlášena ajaká informace by měla být rozšířena směrem klékařům,personálu avedení společnosti či nadřízeným orgánům,

•kde by měla být informace komunikována auložena,

•jak by měly být užity nástroje aprocesy křízení rizik– např. hodnocení rizik, registracerizik, kdy by mělo být riziko odstraněno zregistru.[13]

1.6Pětikrokový model řízení rizik vorganizaci

Obr.1.2 Řízení rizik vpěti krocích– vlastní zpracování

Vyhněme se obviňování, pokud se objeví chyba! PROČ?

Příště se možná ochybě nedozvíme.

1.6.1Identifikace (definice) rizika ajeho analýza

Rizika mohou být detekována vzásadě dvěma základními způsoby:

•retrospektivním (retroaktivním)– hodnocením aanalýzou proběhlé události,

•prospektivním (proaktivním)– vyhledáváním možných rizik ajejich analýzou.

Ve světě je známo přes 40metod vyhledávání ahodnocení rizik, ať už prospektivní, či retrospektivní cestou.

1.6.2Retrospektivní (reaktivní) detekce rizik– RCA metoda (RootCause Analysis)

Rizika lze zpětně identifikovat z:

•výstupů auditů akontrol,

•výsledků hodnocení nežádoucích událostí atéměř pochybení,

•standardů ajejich dodržování,

•algoritmů jednotlivých postupů,

•náhodných zjištění vpraxi.

Jak také vyplývá zmetodiky sledování nežádoucích událostí (viz další kapitoly), zdrojem identifikace rizik mohou být idalší aktivity, jevy či oblasti:

•stížnosti, soudní spory,

•výstupy interního hodnocení kvality abezpečí (audity, indikátory),

•výstupy externího hodnocení kvality abezpečí,

•proaktivní vyhledávání rizik (viz další kapitoly),

•pitevní protokoly,

•hospitalizační (DRG[14]) data– sledování nákladných hospitalizačních případů ahospitalizací trvajících nadprůměrnou dobu.

Vretrospektivní diagnostice rizika je potřebné si klást votevřené, neobviňující kultuře organizace otázku PROČ se událost stala, nikoli KDO ji zavinil. Je nutné vzásadě hledat chybu vsystému, protože lidská chyba je nevyhnutelná. Dojde kní vždy vurčitém procentu, ale systémová opatření by ji měla eliminovat, resp. snižovat na nejnižší možnou míru. Schybou jedince je tedy nezbytné počítat asnahu je vhodné napřít na úsilí ojejí minimalizaci. Proto je potřebné vdetekci nežádoucí události hledat především chybu systému aklást si otázku, zda se jí dalo vzaběhlém systému činností zabránit.

Následná analýza by měla být prováděna citlivým způsobem; je nutné získat vyjádření všech zúčastněných osob, neprovádíme tedy „vyšetřování“ události, ale analýzu.

Cílem avýsledkem tohoto procesu není nalezení viníka aodpovědi na otázku, čí je to vina, ale zjištění, jak ktomu mohlo dojít.

Základní metodou retrospektivní detekce rizika je RCA (Root Cause Analysis)– analýza kořenů příčiny (kořenová analýza).

Metoda se používá khodnocení nežádoucích událostí aevent. téměř pochybení aspočívá vpěti základních krocích:

1.sběr dat– vyjádření zúčastněných, analýza technické stránky, popis průběhu události apod.,

2.vyhodnocení– mělo by vést kidentifikaci problému ajeho závažnosti, kurčení příčin apodmínek, které problému předcházely, akidentifikaci důvodu, proč tyto podmínky existovaly před výskytem události,

3.výběr nápravného opatření,

4.implementace opatření do praxe,

5.zpětné vyhodnocení včasovém odstupu– zjištění efektivity opatření.

Na tomto retrospektivním způsobu detekce rizik se podílí především manažer kvality amanažer rizik, kteří zajišťují sběr dat, analýzu události apředkládají výsledky vedení organizace, zodpovídají za edukaci zaměstnanců akontrolují efektivitu opatření (např. mimořádnými audity).

Tab.1.1 Detaily vyšetřovacího postupu[15]

který incident by měl být vyšetřen

analýza případu

kontrola všech záznamů případu

vytyčení aosnova problému

rozhovory se zaměstnanci

Proč?

Proč?

Proč?

Proč?

1.6.3Proaktivní detekce rizik– FMEA metoda

■Failure Modes and Effects Analysis (FMEA)

■Healthcare Failure Modes and Effects Analysis (HFMEA)

Nevýhody FMEA aHFMEA

■Hazard Analysis and Critical Control Points (HACCP)

■Hazard and Operability (HAZOP)

■Barrier Analysis and the Development of Risk Controls

■Probabilistic Risk Assessment

Příklad:

1.6.4Zkoumání ahodnocení (analýza) rizika

1

2

1.6.5Ošetření rizika, zvládnutí rizika, registr rizik (karta rizik)

1.7Registr rizik

1.7.1Rizika vrámci poskytování zdravotní péče ajejich zvláštnosti

1.8Oblasti rizik uposkytovatelů zdravotních služeb

Table of Contents

Seznam použitých zkratek

Seznam obrázků

Seznam tabulek

Předmluva

Úvod

1 Úvod do řízení rizik

1.1 Riziko – definice pojmu

1.2 Teorie vzniku rizik – Swiss Cheese Model

1.3 Fenomén černé labutě (The Black Swan)

1.4 Řízení rizik (risk management) – definice a význam pojmu

1.5 Cíle programu řízení rizik

1.6 Pětikrokový model řízení rizik v organizaci

1.6.1 Identifikace (definice) rizika a jeho analýza

1.6.2 Retrospektivní (reaktivní) detekce rizik – RCA metoda (Root Cause Analysis)

1.6.3 Proaktivní detekce rizik – FMEA metoda

1.6.4 Zkoumání a hodnocení (analýza) rizika

1.6.5 Ošetření rizika, zvládnutí rizika, registr rizik (karta rizik)

1.7 Registr rizik

1.7.1 Rizika v rámci poskytování zdravotní péče a jejich zvláštnosti

1.8 Oblasti rizik u poskytovatelů zdravotních služeb