Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Jiří Frýba

Obrněný transportér OT-810
historie, takticko-technická data, modifikace

Vydala Grada Publishing, a. s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 6533. publikaci
Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Grafická úprava a sazba Jakub Náprstek
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 144
První vydání, Praha 2017
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover design © Jakub Náprstek, 2017

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-9697-5 (ePub)
ISBN 978-80-271-9696-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-0231-0 (print)

Úvod

Československá armáda se po druhé světové válce personálně obnovila na základě zahraničních jednotek z východní i západní fronty, domácích odbojových skupin a nově mobilizovaných vojáků. Z hlediska materiálu se využila výzbroj a technika přivezená československými zahraničními jednotkami, ale především pak kořistní materiál, ponechaný na našem území po kapitulaci Německa a jeho satelitů. Ve stavu naší armády se tak v padesátých letech 20. století setkala obrněná vozidla sovětské, americké, anglické, německé a domácí produkce. Takovou pestrou paletu techniky neměla ve výzbroji žádná jiná evropská armáda. Protože slibované dodávky výzbroje ze SSSR se zpožďovaly, muselo se řešit dočasné naplnění alespoň mírových stavů dokončením rozpracovaných vozidel v domácích zbrojovkách a opravami shromážděných kořistních německých obrněnců. Početně největší zastoupení mezi kořistní technikou měly obrněné transportéry D7p a HkL 6p. Z tohoto důvodu je první kapitola knihy zaměřena na využití německých transportérů v naší armádě. Fotografické dokumentace se dochovalo minimální množství a bohužel ne vždy v dostatečné kvalitě. Vedle označení OPp 3t N se v naší armádě užívalo i označení HkL 6p1 – v textu pro rozlišení používám označení OPp 3t N pro kořistní transportéry generálkované v našich zbrojovkách a označení HkL 6p pro původní německé vozy.

Transportér OT-810 měl po druhé světové válce co nejrychleji zabezpečit vyšší pohyblivost a ochranu pěších jednotek naší armády. Bouřlivý rozvoj zbraňových systémů (především pak zbraní hromadného ničení) v padesátých letech si vynutil úpravy zadávacích podmínek pro jeho vývoj. Původní úmysl vytvořit v podstatě vylepšenou kopii německého válečného transportéru HkL 6p se postupnými úpravami změnil ve vývoj koncepčně stejného, ale v konečném důsledku nového vozidla. Na základě archivních dokumentů jsem se snažil objasnit postupný vývoj transportéru, jehož jednotlivé etapy jsou dokumentovány dostupnými fotografiemi. Transportér nesl po zavedení do armády označení OT-810, krycí označení vojenské správy pro vývoj znělo HAKO, národní podnik Tatra Kopřivnice ho v kategorii speciálních vojenských vozidel označoval číslem 810 (z toho vzniklo i oficiální vojenské označení). V průběhu vývoje se v dokumentech vojenské správy vyskytují všechna tři označení.

V kapitole zaměřené na takticko-technická data transportéru jsou pro porovnání rozdílů vedle sebe údaje OPp 3t N, prototypu HAKO (ev. č. 660 201) a sériového OT-810. Pokud to bylo možné, jsou rozdíly doloženy fotografiemi.

Závěrečná kapitola je zaměřena na účelová provedení, která se ve většině případů objevují až po vyřazení transportéru OT-810 z první linie.

Doufám, že se mi v této knize podaří zodpovědět mnohé otázky spojené s tímto vozidlem a vyvrátit některé nepřesnosti, které kolují po internetu. Všechny uváděné informace jsou výsledkem dlouhodobého studia dostupných archivních materiálů. Je ale samosebou možné, že se časem objeví nové informace, které tuto práci ještě dále doplní.

1 Počeštěním zkratky HkL 6p vznikl dodnes používaný název „Hakl“, jímž se mylně označovaly i naše OT-810.

1

Německé polopásové transportéry včeskoslovenské armádě

Ozbrojené síly Německa vobdobí druhé světové války používaly dva základní typy polopásových obrněných transportérů. Jednalo se ovozidlo továrny Hanomag, zkonstruované na základě polopásového tahače avyráběné pod továrním názvem HkL 6p2. Byly zařazeny do výzbroje pod označením Sd.Kfz. 251. Celková produkce od roku 1938 do konce války činila 16578 kusů transportérů ve čtyřech provedeních (Ausführungen „A“ až „D“) ave 23 verzích. Na výrobě se kromě německých firem podílela ifirma Škoda Werke Plzeň (od července roku 1943 výroba chassis) aBohemia vČeské Lípě (od roku 1941 dodávky nýtovaných koreb).

Transportér OPp 3t N (ev. č. 54180) [1]

Druhý typ vznikl pod továrním označením D 7p3 (výrobce firma Demag) na zkráceném podvozku polopásového tahače D 7, jednalo se omenší alehčí transportér (vojenské označení Sd.Kfz. 250) určený především pro průzkumné aženijní jednotky. Výroba Sd.Kfz. 250 běžela od června 1941 do března 1945. Celkově vzniklo dvanáct oficiálních modifikaci Sd.Kfz. 250/1 až Sd.Kfz. 250/12 vpočtu 6628 ks, 413 ks muničních vozidel (Sd.Kfz. 252) a283 ks průzkumných vozidel (Sd.Kfz. 253). Do výroby pancéřových koreb se zapojily itovárny na našem území. Jednalo se ofirmy Böhmisch-Mährische Maschinenfabrik AG, Prag (ČKD Praha, kód výrobce „aeo“) sprodukcí 1560 ks vroce 1943, Poldihütte Stahlwerk, Komotau (Poldi Kladno, kód výrobce „dpm“) sdodávkou 134 ks vobdobí leden až březen 1944 aVítkovické železárny (kód výrobce „bzs“), která dodala od ledna do září 1943 847 ks.

Oba typy polopásových transportérů se vedle jiné kořistní techniky dostaly do výzbroje našich jednotek již vkvětnu 1945, během povstání vČechách ana Moravě. VPraze jednotka nadporučíka Neubauera používala kromě stíhačů tanků Hetzer od 5. května iHkL 6p ze Štefánikových kasáren Vládního vojska (označován jako „Velká housenka“) aD 7p (ev. č. WH154168, „Malá housenka“) ze smíchovské opravny Tatra (ztracen scelou osádkou 9.května 1945 po přímém zásahu ztankového kanónu při pronásledování ustupujícího německého zadního voje voblasti Zlíchova).

Skupina vozidel HkL6 (Sd.Kfz. 11) na dvoře plzeňské Škodovky vříjnu 1943 připravená kpředání [2]

Polopásový obrněný transportér Sd.Kfz. 250 („Malá housenka“) vJeseniově ulici na Žižkově, asi 8. května 1945 [1]

Povstalecká skupina škpt. Šimůnka měla ve stavu od 5.května dva kusy Sd.Kfz. 251 (jedenbyl výzbrojen kanónem 7,5cm Kw.K. 37 = Sd.Kfz. 251/22), které získala vNové škole ve Vysočanech. Následující den je doplnil jeden Sd.Kfz. 251 ukořistěný vKarlštejnské ulici ve Vysočanech. Dva ztěchto transportérů jednotka ztratila 7. května při německém útoku uvysočanského nádraží, jeden pak 8.května na Libeňském mostě.

Rozstřílený transportér Sd.Kfz. 251/22 povstalecké skupiny škpt.Šimůnka uVysočanského nádraží, vulici Pod Pekárnou [2]

Sd.Kfz. 251 Ausf. D řevnických vlastenců (ČSR – ŘEVNICE – PARTIZÁN 4)

Řevnický polopásový transportér Sd.Kfz. 251 číslo 3 na hřišti SKPraga, Praha-Vysočany [2]

Řevnická skupina odbojové organizace Trávnice zajistila 5.května na nádraží vŘevnicích zželezničního transportu 1 ks Sd.Kfz. 250 (označen nápisem ČSR – PARTYZÁN – ŘEVNICE 1) a4 ks Sd.Kfz. 251 (nápisy ČSR – PARTYZÁN – ŘEVNICE 2 až 5). Do boje zasáhly vRadotíně. Po skončení bojů 12. května byly odeslány do Prahy aodstaveny na hřišti SK Praga ve Vysočanech uulice Spojovací, které využívala skupina majora Škorpila ksoustřeďování kořistní bojové techniky zpražských ulic.

Kromě Prahy byli vlastenci aktivní ivostatních českých městech. Například vHořicích vPodkrkonoší padl do rukou českých povstalců kromě transportérů Sd.Kfz. 251 Ausf. C aD také muniční obrněný transportér Sd.Kfz.252, 2cm Flak 38 auf Selbstlafette Zgkw.3t (Sd.Kfz. 11) aSd.Kfz.10/5. Oddíl Bernard pod velením majora Bělohlávka zPísku měl 8. května při odjezdu na pomoc obci Bernartice ve svém stavu kromě další techniky také jeden obrněný transportér Sd.Kfz. 251 Ausf. D (patrně ze stavu Vládního vojska). Odbojáři zTřeboně ukořistili 9. května obrněný transportér Sd.Kfz. 251/1 Ausf. D vúpravě Stuka zu Fuss (zplechových klecí umístěných na bocích korby bylo možno odpalovat šestici tříštivotrhavých 280mm Wurfkörper M F1 50). VTýně nad Vltavou zase získali povstalci jako kořist Sd.Kfz. 251/3 Ausf. D, snejvětší pravděpodobností ze stavu 9. tankového pluku 25. tankové divize. Vobci Chrášťany (okres Rakovník) se podařilo zadržet zPrahy ustupující německé vojáky na polopásovém vozidle Sd.Kfz. 10/4 s2cm kanónem Flak 38.

Sd.Kfz. 10/4 s2cm protiletadlovým kanónem Flak 38 na návsi obce Chrášťany, okres Rakovník

Sd.Kfz. 251/9 Ausf. C Stummel, zajištěný na letišti Praha-Kbely společně sželezným prototypem tančíku Praga AH-IV Sv vyzbrojeným dvojčetem kulometů 7,92mm MG 81 Z(Maschinengewehr 81, Zwilling)

Vzhledem ktomu, že vněmecké armádě se obrněné transportéry Sd.Kfz. 251 aSd.Kfz. 250 používaly ve velkých počtech, je pochopitelné, že se na našem území po skončení války nacházely stovky těchto vozidel. Na některých místech se jednalo ojednotlivé kusy, vjiných destinacích se našly desítky vozidel, například na letišti vPlzni-Bory Američané shromáždili od německých jednotek, které se dostaly do jejich zóny, 43 ks Sd.Kfz. 251 a8 ks Sd.Kfz. 250.

Sovětská armáda soustředila na několika místech Československa asi 100 ks Sd.Kfz. 251 amenší množství Sd.Kfz. 250. Po odchodu je zde zanechala výměnou za odpovídající množství železného šrotu.4 Další vozidla soustředily vyprošťovací oddíly řízené VII. odborem Ministerstva národní obrany. Podařilo se tak získat přibližně 600 ks Sd.Kfz. 251, 200 ks Sd.Kfz. 250 vopravitelném stavu adalší desítky jako zdroj náhradních dílů. Vedle obrněných vozidel se shromáždilo iněkolik desítek neobrněných provedení transportérů HkL 6 aD 7. Největší množství kořistní obrněné techniky včetně transportérů bylo soustředěno na sběrné ploše veVojenském výcvikovém táboře Mladá (posádka Milovice).5

Přestože velení armády po určitou dobu se zařazením kořistních transportérů do výzbroje váhalo, neoficiálně je do svého stavu přijímaly vznikající jednotky různého zaměření. Například jedenáct kusů Sd.Kfz. 251 ajeden Sd.Kfz. 250 evidoval už vroce 1945 ve svém stavu 1. tankový prapor 1. oblasti (čísla vozidel ÚV-151, 153 až 162).6

Početní stavy obrněných transportérů, které si přivezly do vlasti naše zahraniční vojenské jednotky především ze západu avmenší míře izvýchodu,7 na pokrytí požadavků jednotlivých složek armády nestačily. Proto vroce 1947 došlo kjednání, na jehož základě rozhodlo vedení armády provést zhodnocení stavu amožností oprav transportérů ponechaných ustupujícími německými jednotkami na našem území. Společně sdalší kořistní technikou došlo ke stahování transportérů vyprošťovacími četami zmíst nálezů na nejbližší železniční stanice. Práce spojené sodsunem techniky probíhaly po celý zbytek roku 1947, byly dokončeny na jaře roku 1948. Železničními transporty se technika dopravovala přímo do opravárenských zařízení nebo na místa soustředění kořistní techniky.

Fotografie zjednoho zmíst soustředění kořistní techniky vestředních Čechách, zřízených vojsky Rudé armády (vozidla označena kombinacemi písmen azbuky ačísel). Na snímku vlevo dole Sd.Kfz. 251 Ausf. D označený БA 3044 [2]

Letecké záběry místa soustředění kořistní techniky vposádce Milovice, pořízené 2. června 1946 při příležitosti oslavy opětovného zahájení činnosti ve Vojenském výcvikovém táboře Mladá [2]

Slavnostní nástup jednotek 1. oblasti, vpopředí 2 ks terénních osobních vozidel VW 188 Kübelwagen, vpozadí transportér Sd.Kfz. 250/1 neue Art [2]

Tento tahač na podvozku polopásového vozidla HkL6 (ev. č. 52819) používal stavební prapor železniční brigády vPardubicích koncem čtyřicátých let 20. století. Vzávěsu přepravník Strassenroller R 40, druhý kus přepravníku vzadu řídily skupiny vojáků pomocí lan

Počty HkL 6p (OPp 3t N) opravených Škodovými závody Plzeň:

Rok

1946

1948

1949

1950

1951

Celkem

Počet

2

83

90

30

31

236

Počty německých kořistních transportérů používaných naší armádou:8

Celkové počty kdatu [ks]

OPp 3t N

OPp 1t N

Celkem

prosinec 1950

590

?

590 + ?

586

199