Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Martina Kuckir, MUDr. Hana Vaňková, Ph.D., doc. MUDr. Iva Holmerová, Ph.D., Mgr. Slávka Vitečková, PhDr. Eva Jarolímová, Ph.D., Mgr. Radim Krupička, Ph.D., doc. Ing. Zoltán Szabó, Ph.D.

VYBRANÉ OBLASTI A NÁSTROJE FUNKČNÍHO GERIATRICKÉHO HODNOCENÍ

Editorka:
Doc. MUDr. Iva Holmerová, Ph.D.

Recenzenti:
MUDr. Milena Bretšnajdrová, Ph.D.
Doc. MUDr. Mgr. Jan Lužný, Ph.D.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Iva Holmerová, 2015
© Univerzita Karlova v Praze, Fakulta humanitních studií, 2015
© Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2016
Obrázek na obálce © toy_box

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6459. publikaci
Odpovědná redaktorka Karla Hejduková
Sazba, zlom Jan Šístek
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 96
1. vydání, Praha 2016

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Podpořeno grantem NT13705 Ministerstva zdravotnictví České republiky a P20 UK FHS.

Formuláře byly do publikace převzaty bez redakčních úprav.

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9586-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-9585-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-0054-5 (print)

Kolektiv autorů

Mgr. Martina Kuckir – Centrum pro studium dlouhověkosti a dlouhodobé péče FHS UK, Praha

MUDr. Hana Vaňková, Ph.D. – Centrum pro studium dlouhověkosti a dlouhodobé péče FHS UK, Praha

Doc. MUDr. Iva Holmerová, Ph.D. – Centrum pro studium dlouhověkosti a dlouhodobé péče FHS UK a Gerontologické centrum, Praha

Mgr. Slávka Vitečková – ČVUT FBMI, Praha a Kladno

PhDr. Eva Jarolímová, Ph.D. – Centrum pro studium dlouhověkosti a dlouhodobé péče FHS UK, Praha

Mgr. Radim Krupička, Ph.D. – ČVUT FBMI, Praha a Kladno

Doc. Ing. Zoltán Szabó, Ph.D. – ČVUT FBMI, Praha a Kladno

Úvod

Funkční geriatrické hodnocení (Comprehensive Geriatric Assessment) je jedním ze základních nástrojů moderní geriatrie. Jeho význam netkví pouze v uceleném pohledu na jednotlivé pacienty, jejich funkční stav, soběstačnost, potřebu péče, ale také v možnosti plánovat kvalitní, potřebnou a individualizovanou péči, sledovat její průběh a výsledky. Výsledky funkčního geriatrického hodnocení představují důležité podklady pro systematické plánování služeb pro naši stárnoucí populaci. Pod pojmem funkční geriatrické hodnocení rozumíme baterii geriatrických testů, kterou lze do jisté míry obměňovat dle daných podmínek, spektra pacientů a účelu sběru dat. Vždy se však jedná o hodnocení komprehenzivní, tedy o ucelený pohled na geriatrické pacienty. Funkční geriatrické hodnocení může poskytnout cenná data a informace o potřebách geriatrických pacientů, o tom, do jaké míry jsou tyto potřeby naplňovány prostřednictvím poskytovaných služeb, jak se funkční stav mění v čase a v průběhu poskytované služby a podobně. Mělo by být jedním z důležitých podkladů nejen pro klinickou geriatrickou praxi, ale také pro rozhodování o zajištění další péče. Z uceleného geriatrického pohledu vycházejícího z funkčního geriatrického hodnocení, klinického vyšetření a sociálního šetření by mělo vycházet rozhodování o příspěvku na péči u starších pacientů, potřebě zajištění sociálních služeb a další důležitá rozhodnutí týkající se péče o geriatrické pacienty.

Jak jsme ukázali v předchozí studii (Holmerová I., Vaňková H. Jaký je rozdíl mezi následnou a dlouhodobou péčí. In Holmerová a kol. Dlouhodobá péče – geriatrické aspekty a kvality. Praha: Grada Publishing 2015), výsledky a dynamika funkčního geriatrického hodnocení jsou prakticky jediným nástrojem, který umožňuje odlišit jednotlivé typy post-akutní péče, a to dle jejich charakteru a výsledků. Od pacientů v následné péči, na geriatrických doléčovacích a rehabilitačních odděleních lze očekávat, že jejich funkční stav se bude díky poskytované odborné péči převážně zlepšovat, u pacientů v dlouhodobé péči lze naopak očekávat, že jejich stav bude relativně stabilizovaný, může kolísat v důsledku komorbidit a v průběhu delšího časového období se bude spíše zhoršovat. Relativně rychlé zhoršení lze očekávat například u pacientů na odděleních paliativní péče a v hospicích.

S narůstajícím počtem lidí v nejvyšších decenniích narůstá také počet lidí s geriatrickými syndromy, které mají vliv právě na funkční stav a soběstačnost. Výsledky funkčního hodnocení se tak budou stávat důležitými indikátory kvality zdravotní péče. Přesto funkční geriatrické hodnocení dosud není součástí běžné praxe. Data o funkčním stavu na mnoha pracovištích nejsou zatím systematicky získávána a zpracovávána. Pokud se funkční geriatrické hodnocení provádí, výsledky mnohdy zůstávají pouze založeny v individuální zdravotnické dokumentaci a dále se s nimi systematicky nepracuje. Přitom, jak jsme již výše uvedli, funkční stav geriatrických pacientů je významným cílem zdravotní péče a jsme přesvědčeni, že je přinejmenším stejně důležité sledovat některé jeho parametry, jako je důležité sledovat diagnózy a další údaje o zdravotním stavu a poskytované péči.

Paradoxně, jak jsme v průběhu řešení projektu zjistili, se tato situace netýká jen tzv. dlouhodobé péče, tedy péče o lidi s omezenou soběstačností, kteří potřebují celé spektrum služeb, a to včetně zdravotnických také sociální a další (byť v rámci zdravotnické legislativy je uvedena pouze dlouhodobá péče lůžková). Zjistili jsme, že se jedná o celý segment následné péče, ale také například o velký segment lázeňské péče. V žádném z těchto výše uvedených systémů a segmentů zdravotní a dlouhodobé péče ve zdravotnictví není systematicky sledován funkční stav pacientů a jejich soběstačnost. Zlepšení soběstačnosti, funkčního stavu pacienta a s tím související redukované potřeby dopomoci a služeb by přitom měly být jedním ze základních výsledků této péče.

Proto přicházíme s návrhem funkčního geriatrického hodnocení, ke kterému jsme dospěli v průběhu řešení výzkumného úkolu NT13705 IGA MZ ČR a v rámci další odborné a výzkumné činnosti ve spolupráci Gerontologického centra a Centra pro studium dlouhověkosti a dlouhodobé péče Fakulty humanitních studií Univerzity Karlovy v Praze, na základě analýzy dostupných testů, konzultací s našimi i zahraničními odborníky a workshopů. Základní baterie testů je zpracována tak, aby bylo možné ji do určité míry modifikovat podle potřeby jednotlivých pracovišť a doplnit o údaje, které jsou pro tato pracoviště důležité. Sběr dat o funkčním hodnocení by měl umožnit jednotlivým pracovištím sledovat efekt své činnosti a v budoucnu by měl sloužit i pro sledování vývoje, kvality a efektivnosti v segmentu post-akutní péče v České republice.

1Vybrané oblasti funkčního geriatrického hodnocení

Funkční geriatrické hodnocení je možné charakterizovat jako multidimenzionální interdisciplinární diagnostický proces zaměřený na stanovení zdravotních, funkčních apsychosociálních schopností aproblémů křehkých seniorů scílem vypracovat celkový plán pro léčení adlouhodobé sledování. Je zaměřeno holisticky, nesoustřeďuje se pouze na jednotlivé dílčí činnosti. Vtom se zásadně liší od funkčního hodnocení určitých specifických typů zdravotního postižení či následků poranění zejména umladších lidí, kdy dochází ktomu, že onemocnění či následky poranění postihují zpravidla určitou funkci, kterou lze přesně definovat aklasifikovat pomocí některých sofistikovaných nástrojů, například ICF (WHO, 2008). To je možné ufyzicky aduševně zdatných lidí vyššího věku, kteří jsou vdobrém zdravotním stavu, soběstační autrpí určitou přesně definovanou poruchu zdravotního stavu či poranění spřesně definovatelným místním následkem (např. ztrátu končetiny či její části). Ustarších křehkých či multimorbidních pacientů dochází ke zhoršení soběstačnosti zpravidla vdůsledku chronických onemocnění ageriatrických syndromů. Tyto stavy jsou souhrnné apostihují mnoho systémů afunkcí. Využití přesných nástrojů podrobně popisujících jednotlivé funkce by bylo prakticky neuskutečnitelné, respektive natolik komplexní, že by pozbývalo účelnosti apraktické proveditelnosti. To se týká geriatrických pacientů vyznačujících se charakteristickými rysy průběhu onemocnění ve vyšším věku, tedy postižením mnoha funkčních aorgánových systémů, celkovými příznaky, celkovým zhoršením soběstačnosti (Kalvach, 2004; Kalvach, 2011; Kalvach, 2008; Pokorná, 2013).

1.1Hodnocení soběstačnosti

Soběstačností člověka rozumíme schopnost žít normálně vběžném prostředí avyrovnat se sjeho nástrahami vlastními silami bez pomoci druhých (Holmerová, 2007). Soběstačnost je třeba považovat za velmi komplexní pojem, přičemž jednotlivé úkony soběstačnosti nazývané aktivity denního života (Activities of Daily Living) jsou rozděleny do dvou skupin, ato na aktivity instrumentální (IADL– Instrumental Activities of Daily Living) ana aktivity základní (BADL– Basic Activities of Daily Living nebo také ADL– Activities of Daily Living) (Kalvach, 2004).

Pro hodnocení soběstačnosti pacienta je klíčová zejména znalost zdravotních determinant soběstačnosti azpůsobu, jakým ovlivňují daného pacienta. Na jejich základě je možné zhodnotit soběstačnost avyjádřit se také ktomu, jaké funkce ajakým způsobem je možné kompenzovat kzajištění funkčního optima. Videálním případě se na posouzení soběstačnosti podílí interprofesionální tým, který je schopen dospět ke společnému konsenzu avýsledek funkčního geriatrického hodnocení, konkrétně posouzení soběstačnosti, by tak neměl být jen pouhým závěrem onemoci či disabilitě, ale také doporučením týkajícím se dalších opatření islužeb (Kalvach, 2004; Kalvach, 2011; Kalvach, 2008; Pokorná, 2013).

Poruchy soběstačnosti ve vyšším věku vznikají nejčastěji vdůsledku velmi závažných stavů apostižení. Jde onásledek chronických, často progredujících onemocnění ageriatrických syndromů, při nichž dochází zpravidla nejdříve komezení vinstrumentálních aktivitách denního života– kam řadíme např. schopnost mobility prostřednictvím dopravních prostředků, schopnost obstarat alespoň drobné nákupy, vykonat běžné domácí práce nebo zacházet spenězi. Ke kompenzaci těchto činností často stačí různé služby laického typu, pomoc vdomácnosti, dovážka jídel, pomoc smobilitou, zajištění dopravy apodobně (Zvoníková, 2013; Kalvach, 2011; Kalvach, 2008; MPSV, 2006).

Pokud dojde kdalší deterioraci zdravotního stavu asoběstačnosti uchronických onemocnění ageriatrických syndromů, jsou postiženy také základní aktivity soběstačnosti, základní denní aktivity, unás se vžilo pojmenování úkony péče ovlastní osobu (MPSV, 2006). Kroměpomoci vtěchto aktivitách potřebují tito lidé také zdravotní péči, protože se jedná odůsledky závažných změn zdravotního stavu. Důraz je třeba klást zejména na kvalifikované ošetřovatelství. Zdravotní péče je důležitá jak pro lidi vyššího věku skomplexní zdravotní problematikou amultimorbiditou, tak pro lidi se závažným stupněm zdravotního postižení, závažným geriatrickým syndromem vpokročilém stadiu apodobně (Holmerová, 2013).

Vzhledem ke komplexnosti těchto stavů ajejich proměnlivosti vdůsledku mnoha faktorů zdravotního stavu iprostředí, je vpraxi nezbytné sledovat funkční stav/soběstačnost geriatrických pacientů relativně jednoduchými nástroji, ato vprůběhu onemocnění, ať jde ojeho zhoršování vrámci progrese (například nevyléčitelného onemocnění) či zlepšování vprůběhu doléčení či rehabilitace. Výše uvedené aktivity (ADL iIADL) je pak možné hodnotit pomocí různých škál, které máme kdispozici vrůzných podobách (Holmerová, 2011; Holmerová, 2014). Jedná se například oškálu ADL dle Barthelové, škálu IADL dle Lawtona atd., které jsou nejpoužívanější vgeriatrické praxi. Tyto škály jsou různě modifikovány kužití iujiných skupin pacientů, například pacientů sdemencí. Podle těchto škál byly konstruovány také některé dokumenty, které se vsoučasné době používají pro posuzování příspěvku na péči.

1.2Hodnocení mobility

1.3Hodnocení kognitivních funkcí

1.4Hodnocení emotivity, nálady amotivace

1.5Hodnocení nutrice

1.6Hodnocení rizika vzniku dekubitů

Literatura

KALVACH, Z. Křehký pacient aprimární péče. Praha: Grada Publishing 2011.