Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Dagmar Beňaková

Toulky po stopách císařovny Sisi

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou Grada
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 8500. publikaci

Odpovědný redaktor Jakub Laxar
Jazyková úprava Kateřina Cinková
Návrh obálky, grafická úprava a sazba TypoText
První vydání, Praha 2022
Vytiskla tiskárna TNM PRINT s.r.o., Nové Město

© Grada Publishing, a. s., 2022
Text a fotografie © Dagmar Beňaková, 2022
Ilustrace obálky © De Agostini / agefotostock, 2022

ISBN 978-80-271-4861-5 (ePub)
ISBN 978-80-271-4860-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-3352-9 (print)

ÚVOD

Císařovna Alžběta Rakouská, zvaná ve své rodině Sisi, nepřestává fascinovat svými netradičními zájmy, svou extravagancí i svou krásou, jejíž kult pěstovala. Legendární je její jezdecké umění. Dnes by mohla patřit jako žokejka mezi vrcholové sportovce. Chtěla se zapsat do dějin také jako básnířka. Ke vzniku mýtu přispěly tragédie na rakouském dvoře i císařovnina násilná smrt. Jeden z fenoménů jejího života představuje Sisina cestovatelská vášeň. A tomuto aspektu bych se ráda věnovala v knize, kterou máte, milé čtenářky a milí čtenáři, právě před sebou. Chtěla bych se s Vámi podělit o výsledky svého mnohaletého bádání a o poznatky ze svých cest. Moc bych si přála, aby Vám moje vyprávění přineslo stejnou radost jako mně, když jsem jej sepisovala.

Vzhledem k omezenému rozsahu této publikace se zaměřuji pouze na cíle nejbližší, abychom se mohli vydat po stopách císařovny autem (případně vlakem nebo autobusem) z naší vlasti. Představena budou ta nejdůležitější a nejzajímavější místa spojená se Sisi na území dnešní německé spolkové země Bavorsko, současného Rakouska, České republiky, Maďarska a Slovenska. Lokality jsou primárně řazeny podle chronologického hlediska (nejprve se zaměříme na Sisino rodiště v Mnichově a naposledy na místo jejího lázeňského pobytu v pozdějších letech na území dnešního Slovenska). V rámci jednotlivých kapitol, především v případě Bavorska a Rakouska, jsou pak jednotlivá místa za sebou uváděna podle geografické blízkosti, abychom neskákali z jedné oblasti do druhé. Vzdálenějším destinacím, které Sisi navštívila, se chci věnovat ve své další publikaci.

RODNÉ BAVORSKO ANÁVRATY DOMŮ

•••

Palác vévody Maxe vMnichově:
Sisin rodný dům

Alžběta, pozdější rakouská císařovna, přišla na svět vneděli 24. prosince 1837 ve 22 hodin 43 minut vmnichovském paláci svého otce Maxmiliána, vévody vBavorsku. Titul vévodů vBavorsku (in Bayern), vedlejší větve rodu Wittelsbachů, nelze zaměňovat stitulem vévodů bavorských (von Bayern), který náleží větvi hlavní, vletech 1806–1918 královské. Tento palác, kde trávila rodina vévody Maxe zimní období (resp. též část podzimu ačást jara), nechal Alžbětin otec vybudovat vrámci výstavby nové reprezentativní Ludvíkovy třídy. Tenkrát zněla adresa Ludvíkova třída č. 8, nyní je to (od 1. ledna 1960) č. 13 (Ludwigstraße 13).

Na místě Sisina rodného domu stojí nyní budova banky.

Kpoložení základního kamene Maxova paláce došlo 28. dubna 1828. Mladá rodina zatím bydlela vpronajatém paláci Cotta vZadní Švabinské ulici (dnes Theatinerstraße). Do novostavby bylo možné se přestěhovat vříjnu 1831. Za pár dní však musel vévodský pár se svým maličkým synkem, Sisiným starším bratrem Ludvíkem, narychlo odjet do Říma kvůli první vlně tzv. asijské cholery, která se do německých zemí dostala přes Rusko zIndie. Do svého paláce se rodina vrátila až vříjnu 1832.

Maxův palác na Ludvíkově třídě představoval klenot tehdejší klasicistní architektury. Byl navržen jako tříkřídlý, třípatrový aměl opůl patra převyšovat okolní budovy. Na palác navazovala podstatně nižší čtyřkřídlá zadní hospodářská budova, zahrnující mimo jiné stáje amístnosti pro personál. Vznikly tak dva vnitřní dvory – jedno čestné nádvoří ajeden hospodářský dvůr. Směrem na západ následovala zahrada obehnaná zdí. Tady nechal vévoda zbudovat cirkus, kde sám jako krasojezdec vystupoval. Představení často doprovázely světelné azvukové efekty. Obzvláště výpravné byly scény znázorňující různé bitvy. Starší děti včetně Sisi měly možnost zažít svého otce jako principála, zatímco mladší už takovou příležitost neměly, jelikož vroce 1844 cirkus definitivně skončil.

Ludvíkově třídě vévodí idnes geometrická asymetrická architektura.

Max obýval přízemí paláce. Vjeho zeleném salonu se zlatými křídlovými dveřmi se odehrávala setkání tzv. Artušova kulatého stolu. Vévoda coby král Artuš zval od roku 1843 jednou týdně do svého apartmá vybrané „rytíře“ čili významné učence. Jako zkušený cestovatel jim ukazoval nádherně osvětlené obrázky zdalekých zemí za pomoci technologie zvané stereoskopie (obrazy se promítaly dvojrozměrně pomocí stereoskopu). Pak se pánové výtečně najedli av dobré náladě popíjeli pivo, kouřili doutníky abavili se onových knihách, časopisech ahudebninách, které donesli. Vedli vážné hovory ataké vtipkovali, hrálo se na Maxovu oblíbenou citeru akončilo se šampaňským.

Sisini rodiče Ludovika aMax se nechtěli brát.

Komnaty vévodkyně Ludoviky, řečené Louise (nebo též Luise), se nacházely vprvním patře. Právě tady, vložnici vévodkyně, přezdívané svými dětmi láskyplně Mimi, přišla za pomoci porodní báby Weichselbaumerové onoho Štědrého večera Sisi na svět. Vrohovém bílém budoáru novorodičky, také nazývaném pompejský budoár, který dělila od ložnice pouze šatna vévodkyně, už bylo shromážděno početné příbuzenstvo, dvořanstvo ataké tři představitelé státu, kteří jsou uvedeni jako svědci vlistině oporodu, sepsané na základě Královského rodinného statutu rodu Wittelsbachů z5. srpna 1819. Listina se zachovala do dnešních dnů. Holčička byla pak dne 26. prosince 1837 přesně vpoledne pokřtěna vdomácí kapli Maxova paláce farářem dómu (mnichovské katedrály Naší milé Paní) J. A. Baaderem jmény Alžběta Amálie Evženie. Nad křtitelnicí ji držela Ludovičina oblíbená starší polorodá sestra Augusta Amálie, vévodkyně zLeuchtenbergu, obyvatelka jednoho zdalších velkolepých paláců vsousedství (Palais Leuchtenberg, dnes Odeonsplatz 4). Také zápis vknize křtů farnosti Naší milé Paní, vztahující se ktéto události, se zachoval.

Svévodkyniným apartmá sousedily honosné reprezentační prostory, kde se konaly nejrůznější společenské akce: plesy akoncerty proslavené po celém Mnichově. Spisovatelka Luise von Kobell vzpomínala na bály vMaxově paláci následovně: „Byl to pro mě svátek, když jsem směla jet se svými rodiči na ples uvévody Maxe. Udveří vyzdobeného přijímacího salonu vítal urozený kníže (myšleno vévoda Max, pozn. autorky) […] každého hosta, ženám adívkám předal po kytici. Vtanečním sále skýtaly osvěžení vodotrysky pod nádhernými rostlinami sokrasnými listy. Orchestr za zeleným houštím zval ktanci. […] Staří imladí tančili, povídali si asmáli se […].“ (KOBELL, 1894, sv. 1, s. 168).

Nutno podotknout, že vévodské děti se těchto slavností nesměly účastnit, atak je Sisi ajejí sourozenci znali pouze zvyprávění. Doba častých plesů vzimním období trvala přibližně deset let, pak už se konaly tyto společenské podniky jen při vzácných příležitostech, jako např. při příležitosti budoucí svatby Sisi scísařem (slavný ples pořádaný dne 28. prosince 1853). Vdomácím divadle ve tvaru stanu sproužkovanými modro-bílými tapetami vbavorských barvách uváděl Max své vlastní divadelní hry anezřídka tu hostil ikrálovskou rodinu. Komornější formát zábavy představoval kabaret café chantant, zřízený po pařížském vzoru vbiliárové místnosti vprvním patře zadní budovy, kde se vévoda setkával sumělci akde sJohannem Petzmayerem hráli na citeru.

Palác disponoval nebývalým luxusem, například koupelnami atoaletami, což byla velká novinka. Koupelnu atoaletu neměl jen vévodský pár, ale také děti, které obývaly nejvyšší patro. Sociální zařízení měl ipersonál. Ani na rakouském dvoře nebyly vtu dobu žádné koupelny, což Sisi – stejně jako řada věcí ve Vídni – šokovalo avídeňský dvůr se zase podivoval císařovniným hygienickým návykům. Rozměry komnat vMaxově paláci avýška zlacených kazetových stropů, stěny pokryté hedvábnými tapetami, na nichž se skvěly olejomalby, ataké luxusní nábytek, lustry, lampy, svícny ačetné sochy měly svědčit ovýznamu majitele paláce.

Nádherné monumentální fresky, orámované vlysy, znázorňovaly výjevy zantické mytologie. Proslulý Bakchův vlys od sochaře Ludvíka von Schwanthaler, který zdobil po obvodu velkou jídelnu akterý měřil neuvěřitelných 44 metrů, se stejně jako Kaulbachovy fresky ztanečního sálu, představující příběh Amora aPsyché, ačást parketu zpodlahy jako několik málo svědectví tehdejší nádhery paláce dochoval zvětší části až do dnešních dnů (těchto pár cenných součástí výzdoby bylo zachráněno před demolicí paláce, viz dále). Toto prostředí bezpochyby významně ovlivnilo pozdější estetické cítění císařovny Sisi. Její fascinace Řeckem, jeho ostrovy, bohy ahrdiny, jeho sochařstvím iarchitekturou měla své kořeny právě votcovském paláci av klasicistním Mnichově, navazujícím na antické tradice.

Smatkou asourozenci udržovala Sisi po celý život velmi úzký vztah.

Po Maxovi zdědil palác jeho syn (Sisin bratr) Karel Theodor, zvaný Gackel („Kdákal“), apo něm Gackelův syn Ludvík Vilém. Ten byl vroce 1937 nacisty donucen palác prodat. Přesně sto let po Sisině narození se započalo sdemolicí jejího rodného domu. Na jeho místě měla vzniknout budova říšské banky, avšak vprůběhu války musely být práce kvůli bombardování přerušeny. Dnešní budova na Ludvíkově třídě č. 13 byla postavena vletech 1948 až 1951 architektem Carlem Sattlerem pro Zemskou centrální banku Bavorska asídlí vní nyní Hlavní správa pro Bavorsko Německé spolkové banky. Šedá tabulka sreliéfem hlavy dívky na fasádě připomíná, že se zde vroce 1837 narodila „Sissy“ (setkat se můžeme srůznými variantami její přezdívky, sama se podepisovala jako „Sisi“), rakouská císařovna auherská královna.

•••

Mnichovské hotely aprocházky městem

DoMnichova se Sisi často vracela ijako císařovna, na návštěvu svých rodičů, sourozenců ataké dcery Gisely, provdané roku 1873 právě zcísařovniny iniciativy za prince Leopolda Bavorského. Gisela, pozdější průkopnice cyklistického sportu, bydlela se svou rodinou vpaláci ve Švabinské ulici č. 6 (dnes Leopoldova třída: Leopoldstraße 8-12), avšak její matka (na rozdíl od otce) uní nikdy nebydlela adávala přednost mnichovským hotelům sodůvodněním, aby mladé manžele neobtěžovala. Původní palác byl zvelké části stržen roku 1936. Dnešní objekt, nákladně sanovaný roku 2005, hostí sídlo jedné švýcarské pojišťovací společnosti.

Gisela smanželem Leopoldem ajejich čtyřmi dětmi.

Během svých návštěv Mnichova pobývala císařovna nejčastěji (zejména vosmdesátých letech 19. století) vhotelu Čtyři roční období, kde si rezervovala sdoprovodem celé první patro (dnes Hotel Vier Jahreszeiten Kempinski, Maximilianstraße 17). Císařovna měla obzvláště milovat zdejší „vířivku“, jakousi kombinaci vany ahoupací židle. Traduje se, že jednou vyplavila spodní patro apak přestala kvůli té nepříjemnosti do hotelu jezdit.

Mezi její další oblíbené hotely patřily stále fungující hotel Bavorský dvůr (Bayerischer Hof, Promenadeplatz 2-6), kde se Sisi ubytovala např. vříjnu 1874 při zpáteční cestě zpobytu na britském ostrově Wight. Sem také při svých mnichovských návštěvách ráda zavítala na oběd. Hotel Bellevue, kde Sisi nocovala při své zpáteční cestě zFrancie začátkem října roku 1875 nebo též při zpáteční cestě zbritských ostrovů začátkem dubna 1881, dnes už na mapě města nenajdeme. Ani hotel Continental (pozdější Grand Hotel Continental, Max-Joseph-Straße 5) už neexistuje, na někdejší slávu hotelu navazuje pouze restaurace Conti na stejné adrese. Vhotelu Continental se pod pseudonymem hraběnka Hohenembs (tak zněl jeden zjejích četných titulů) ubytovala císařovna při své poslední návštěvě Mnichova vlétě 1898 (mimochodem dnes se rakouské městečko, od kterého je titul odvozen, píše Hohenems).

Dvorní pivnice (Hofbräuhaus) vMnichově.

Při svých toulkách po bavorském hlavním městě skoro pokaždé zavítala do mnichovské pivnice (Hofbräuhaus, Platzl 9). „Nikdy neodjedu zMnichova, aniž bych sem zašla,“ svěřila Sisi své dvorní dámě Irmě Sztárayové při své poslední návštěvě rodného města apokračovala: „Můj oblíbený nápoj tahle hnědá tekutina také není, ale patří kmým tradicím, že vMnichově poctím bavorské pivo svou návštěvou.“ (SZTÁRAYOVÁ, 2005, s. 109–110).

Císařovna do pivnice zavítala téměř při každé návštěvě Mnichova.

•••

Possenhofen:
Sisin ráj uStarnberského jezera

Zámek Possenhofen, pocházející z16. století, leží na břehu Starnberského jezera (Starnberger See), které do roku 1962 neslo oficiální název Wurmské jezero (Würmsee) podle řeky Würm, jež zněho vytéká, ale neoficiálně bývalo iv dobách Sisina dětství nazýváno Starnberským jezerem.

Zámek Possenhofen byl rájem Sisina dětství.

Panství koupil Alžbětin otec na podzim roku 1834 vdražbě od dědiců říšského hraběte Basseleta von La Rosée. Vévodská rodina tam pak trávila letní měsíce, resp. stěhovala se sem zMnichova už na jaře apobývala tu až do podzimu, nejčastěji do listopadu. Sisina matka Ludovika tady hledala útěchu po smrti svého druhorozeného syna Viléma Karla (1832 až 1833), podnikala sdětmi dlouhé procházky po okolí avěnovala se svým zálibám, malým pejskům (nejčastěji to byli špicové), sbírce hodin abarometrů apředevším zahradě, proslavila se zejména pěstováním gardénií.

Sisi ajejí sourozenci (Ludvík, Helena, Karel Theodor, Marie, Matylda, Žofie aMax Emanuel) tu našli svůj malý ráj. Chytali ryby na udici, učili se plavat, pádlovali na člunu po jezeře, hráli si se zvířaty, akdyž povyrostli, trénovali jízdu na koni. Vévoda Max tu pobýval jen někdy, často cestoval nebo se zdržoval na svém loveckém zámku Unterwittelsbach vAichachu.

Sisi před zámkem Possenhofen (okna jejího pokoje poznáme podle namalovaných ptáčků).

Mýtus Possenhofen je tak silný, že se občas můžeme setkat sinformacemi, že se císařovna narodila právě tady, ane vMnichově, jak to odpovídá skutečnosti. Na tomto venkovském sídle přijímala rodina inejrůznější návštěvy, tak například František Josef, synovec Ludoviky apozdější Sisin manžel, sem zavítal, když mu bylo třináct, vdobě, kdy ještě nebyl císařem. Zachovaly se jeho deníkové záznamy popisující, jak chytal ryby svévodou Maxem ajak mu vmístní kapli přišlo mdlo.

OSisině lásce kPossenhofenu, vrodině přezdívanému Possi, svědčí icelá řada jejích básní. Jedna znich, pocházející již zroku 1852, byla objevena teprve nedávno, při jedné mnichovské dražbě roku 2018. Jmenuje se Znáš-li tu zem, kam mě to táhne? (Kennst Du das Land, wohins mich zieht?). Vjiné básni, Žijte blaze, tiché komnaty (Lebet wohl, ihr stillen Räume), se Sisi stěžkým srdcem loučí se svým rájem.

Obraz idylického dětství na venkově si Alžběta nesla po celý život vsobě ajezdívala sem na návštěvu svých rodičů asourozenců ijako císařovna. Téměř každoročně tu trávila část léta. Zatímco některé její dvorní dámy se pohoršovaly nad „žebráckou domácností“ anad tím, jak vévodkyně Ludovika ustolu vybírala psům blechy zkožichu adávala je na talíř (jedla ale pak zjiného talíře), dvorní dáma Marie Festeticsová ve svém deníkovém záznamu ze 17. září 1872 Possenhofen opěvuje: „Nádherná měsíční záře se odrážela na poklidné velké vodní hladině, bylo to skutečně báječné: tmavé stíny velkých stromů, naproti osvětleným oknům, daleko, daleko byl Berg, osamělý zámek pohádkového krále! Pak mě pozvali na večeři, teprve potom jsem šla do svého pokoje a[…] spala, než mě probudili ptáci. […] Šla jsem koknu, ten výhled byl skvostný: […] tmavomodrý příliv, ráj stromů azeleň všude anad jezerem krásné hory […] aslunce, zahrada plná květin, starý dům obehnán divokou révou, […] tak poetické, tak krásné.“ Apokračuje ve svém záznamu z19. září 1872: „Dům je jednoduchý, ale dobře vedený, čistý, milý, dobrá kuchyně. Nenašla jsem tu žádný luxus, ale všechno je tak příjemně staromódní, ale vynikající, anení tu nic ze žebrácké domácnosti, okteré mi vyprávěly bývalé asoučasné kolegyně. Kdyby to tak věděla císařovna!“ (WALTERSKIRCHEN, MEYER, 2014, s. 117–119).

Dnes jsou vbudově zámku luxusní byty.

Sisi milovala pohyb anezřídka riskovala, když skákala přes nebezpečné překážky na koni, když plavala nebo když vyrazila sama bez doprovodu na jezero na člunu. Traduje se, že při jedné takové plavbě jako mladá císařovna málem přišla oživot. Zvedl se silný vítr anebýt rybáře zPossenhofenu jménem Ägidius Hirn, který se náhodou objevil na břehu avyrazil Sisi na pomoc, zřejmě by utonula.

Zámek Possenhofen „hrál“ ve filmech sRomy Schneiderovou zámek Fuschl vRakousku.

Zámek Possenhofen můžeme nyní obdivovat pouze zvenku, ato ještě zněkterých stran brání výhledu vysoký živý plot. Vjeho interiérech byly zřízeny luxusní soukromé byty. Projít se ale můžeme parkem auvidíme imaličkou pláž, resp. vstup do vody, kde se Sisi učila plavat. Nutno také podotknout, že zámek Possenhofen „hrál“ ve slavných filmech režiséra Ernsta Marischky sRomy Schneiderovou zámek Fuschl uFuschlského jezera vSolné komoře vRakousku, aby návštěvníci nebyli zklamáni, že hory uvidí jen vpovzdálí, ane vbezprostřední blízkosti. Při dobré viditelnosti se ale nad opravdovým Starnberským jezerem rýsuje panorama snejvyšší německou horou Zuckspitze.

Muzeum císařovny Alžběty vzniklo vbudově historického nádraží Possenhofen.

Před budovou muzea stojí socha mladé císařovny.

•••

Výlety zPossenhofenu:
Andechs

•••

Zámek Garatshausen:
na návštěvě ubratra Ludvíka

Portrét Sisi smašlí.

•••

Hotel Strauch – dnešní Golfhotel Kaiserin Elisabeth

•••

Růžový ostrov azámek Berg:
Sisi aLudvík II. Bavorský

•••

Unterwittelsbach:
lovecký zámeček Sisina otce

Bad Kissingen aBad Brückenau:
Sisi vlázních

•••

Pasov aTraunstein:
cesty Sisi kvůli tajnému těhotenství sestry Marie

•••

Zámek Banz:
otcovy suvenýry zcest

•••

Bayreuth:
setkání sCosimou Wagnerovou

Řezno (Regensburg) asestra Nené

Zámek Tegernsee aWildbad Kreuth:
místa setkání bavorské rodiny

Rottach-Egern aneteř Marie Louisa