Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Mgr. Radka Loja

Myšlení pod kontrolou
Alfa stav a jeho využití v pracovním a osobním životě

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 8512. publikaci

Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Formát ePub Štěpán Böhm
Ilustrace v knize Petr Pecháček
Návrh a zpracování obálky Ondřej Mikulecký
Počet stran 224
První vydání, Praha 2022
Vytiskla tiskárna PBtisk, s.r.o., Příbram

© Grada Publishing, a.s., 2022

ISBN 978-80-271-4322-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-4321-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-3402-1 (print)

O autorce

Ing. Mgr. Radka Loja

Radka je psycholožka, lektorka a koučka. Ráda píše a ve svém volném čase se věnuje rodině, meditaci a sportu. Vede přednášky a workshopy věnované práci s emocemi, myšlením, stresem, vyhořením, komunikaci, mindfuness, psychické odolnosti, většímu využití mozku a alfa stavu a dalším tématům. Přednáší pro firmy i jednotlivce. Svoji práci zakládá na praktických zkušenostech s lidmi a moderních poznatcích z psychologie a neurověd.

Je autorkou knihy Emoce pod kontrolou (Grada Publishing, 2019) a spoluautorkou knihy Jak získat úspěch, klid a vyrovnanost v hektické současnosti (Grada Publishing, 2017). Provozuje web osobního rozvoje mindtrix.cz, kde se můžete podívat na její články, online kurzy a semináře.

Původně vystudovala Fakultu elektrotechnickou na Českém vysokém učení technickém v Praze, později jednooborovou psychologii na Filozofické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci. Dříve pracovala v nadnárodních auditorských společnostech PriceWaterhouseCoopers a Ernst & Young.

Předmluva

Současná doba, která je charakteristická tlakem na výkon, se soustřeďuje především na rozvoj explicitních, vnějších prvků našeho života. Zaměřujeme se na rozvoj, zdokonalování a vylepšování světa mimo nás, ale bohužel často podceňujeme poznání a kultivování světa uvnitř nás, nebo na ně zapomínáme.

Kvůli této neznalosti našich vnitřních světů se zvyšuje počet lidí trpících psychickou nestabilitou, chronickou únavou, až vyčerpaností, ztrátou smyslu či existenciálním vakuem a dalšími nemocemi, jejichž počet se velmi významně zvyšuje, a to nejen z důvodu špatně pochopeného blahobytu.

Pokud však chceme s něčím pracovat, musíme to především poznat. Nejen proto je nutné rozšířit naše poznání o důkladné prostudování našich vnitřních světů, pochopit jeho zákonitosti a najít možnosti, jak s ním pracovat ve prospěch zdravého vývoje člověka.

Kniha, kterou držíte právě v ruce, je tou pravou „mapou“, kterou oceníme na dobrodružné cestě do nitra našich subjektivních světů, na cestě k sebepoznání, sebeovládání a seberegulaci. Autorka nás velmi čtivým stylem seznamuje s principy, zákonitostmi a charakteristikami našeho vnitřního světa. Velice jednoduchou, ale účelnou vyprávěcí formou nám nenásilně edukativním stylem poskytuje množství informací, které se opírají o různorodé vědecké studie z celého světa, ať již z psychologie, psychiatrie, sociologie, nebo antropologie.

Na mnohých příkladech z praxe autorka vysvětluje z mnoha pohledů principy fungování naší mysli, její rozmanitý význam a funkce.

Velmi citlivě navíc ukazuje její propojenost ať již s fyzickým tělem, dechem či mozkovými vlnami, intuicí, emoční inteligencí, a dokonce i spiritualismem (spiritualitou).

Větší pozornost věnuje autorka velkému fenoménu naší doby – hladině alfa a její propojenosti s meditací, sugescí, vizualizací, imaginací, dechem, spánkem a všímavostí.

A na závěr to nejdůležitější! Kniha je velmi praktická. Téměř každá edukativní část či kapitola (dovolím si vlastně tvrdit, že i většina poznatků) je vzápětí doplněna o praktická cvičení, různé jednoduché techniky, programy, které si může okamžitě vyzkoušet každý čtenář.

Přeji knize velký počet čtenářů, kteří v ní objeví hodně inspirativních informací a praktických „pomůcek, návodů či pravidel“ na nikdy nekončící, velmi vzrušující a potřebné cestě do nitra našich subjektivních světů, na cestě za sebepoznáním.

PhDr. Marian Jelínek, Ph.D.

hokejový trenér, manažer, autor knih,
specialista v oblasti mentálního tréninku

Úvod

„Zasej myšlenku a sklidíš čin.
Zasej čin a sklidíš zvyk.
Zasej zvyk a sklidíš charakter.
Zasej charakter a sklidíš osud.“

Naše myšlenky se promítají do všeho, co děláme. Často způsobem, který přesahuje hranice našeho vědomého vnímání. Tyto myšlenky „vysílají“ do světa kolem nás signály o tom, co chceme, čemu věříme a kým jsme. A svět na ně reaguje.

Výsledky, kterých dosahujeme, jsou důsledkem působení programů běžících v naší mysli, v naší vnitřní realitě. Tyto programy určují naše jednání, jež se promítá do reality vnější, do vnějšího světa.

Svou vnitřní realitu si často vytváříme na základě domněnek, které nejsou pravdivé. Myšlenka v hlavě vyvolá emoci. Emoce se promítne do těla a ovlivní naše chování. Tím, jak se chováme, ovlivňujeme situace ve vnější realitě a také druhé lidi.

Představte si svůj zítřejší pracovní den. Jaká vnitřní realita (představa) se objevuje ve vaší mysli? Samá radost a úspěchy? Nebo spíše strach a problémy? Ani jedna z vnitřních realit není v čase, kdy si ji vytváříme, na 100 % pravdivá. Je to tak trochu „podvod“ naší mysli, tak proč se „nepodvádět“ raději pozitivně? To, co se stane, se dozvíme až zítra, ale od našeho vnitřního nastavení se odvíjí naše chování a naše volby.

Jak se tedy naučit ovládat svoji mysl?

Pomocí alfa stavu, hlubokého sebepoznání, jehož základem je všímavost (mindfulness). Pomocí myšlenkového tréninku, který zahrnuje nové úhly pohledu, imaginace, vizualizace a sugesce. A právě o tom je tato kniha.

Zvládat proces vlastního myšlení je základem schopnosti zvládat sebe samé.

V knize představuji mnoho mentálních technik a imaginací, které vám pomohou změnit a ovládat vaše myšlenky. Inspirujte se jimi a v případě potřeby je obměňte tak, aby vám vyhovovaly. V mentálních technikách a imaginacích vám tykám. Mluvím k vám jako k ČLOVĚKU a nerozlišuji tedy mužský a ženský rod.

Mentální techniky a imaginace si můžete sami nahrát na záznamník a poslouchat je, nebo si můžete zakoupit audionahrávky na webové stránce www.mindtrix.cz/nase-knihy/.

Techniky vám mohou pomoci usnadnit některé úseky vašeho života a dosáhnout toho, co chcete. Pravá podstata života a jeho smyslu však leží mnohem hlouběji. Možná se díky práci s myslí v této knize dostanete ještě o hodně dál.

Věřím, že vám kniha pomůže na vaší cestě za úspěchem a spokojeností a že v ní najdete spoustu inspirace.

Radka

I. ČÁST

POZNEJTE A OVLÁDNĚTE SVÉ MYŠLENÍ

1.Naše myšlení se promítá do vnějšího světa

Naše myšlenky se promítají do všeho, co děláme. Často způsobem, který přesahuje hranice našeho vědomého vnímání. Tyto myšlenky „vysílají“ do světa kolem nás signály o tom, co chceme, čemu věříme a kým jsme. A svět na ně reaguje.

Výsledky, kterých dosahujeme, jsou důsledkem působení programů běžících v naší mysli, v naší vnitřní realitě, a určují naše jednání, které se promítá do reality vnější, do vnějšího světa. Podobně jako jsou počítačové programy posloupnosti kódů, jsou osobní programy posloupnostmi mentálních kódů. Když jedete na kole, mluvíte, čistíte si zuby, řídíte auto, smějete se, nejspíš neuvažujete o tom, jak to vědomě děláte. Programy, které to všechno „zařídí“, spouští vaše nevědomá mysl.

Většina podnětů okolo nás je neutrálních. My si však o nich začneme něco myslet. Svou vnitřní realitu si často vytváříme na základě domněnek, které se nezakládají na pravdě, ale na našich minulých interpretacích, prožitcích a zkušenostech. Myšlenka v hlavě vyvolá emoci. Emoce se promítne do těla a ovlivní naše chování. A protože si myslíme většinou to samé, tak reagujeme a chováme se pořád stejně – a tím vytváříme svoji vnější realitu. Naše chování zase ovlivní chování druhých – jejich realitu. A oni nám to vrací. Takže to, co si myslíme, máme hned zrcadlově zpátky. Říkám tomu začarovaný kruh, o kterém se více dozvíte v další kapitole.

Navíc s každým opakováním tohoto kruhu své osobní programy – myšlenkové, emoční vzorce a způsoby chování – upevňujete a sami sebe vědomě nebo nevědomě přesvědčujete, že je to tak a že jiná možnost není, jiná realita neexistuje.

Podívejte se na tento příklad:

Příklad

Marek byl navržen lokálním managementem na povýšení. Výsledek se měl dozvědět až za dva měsíce, protože bylo potřeba schválení na vyšší úrovni. Marek si hrál s vnitřními realitami. Nejprve – a to mu šlo velmi dobře – myslel na to, co všechno by se mohlo pokazit. Katastrofické scénáře nabývaly na kreativitě a rozrůstaly se do obrovských rozměrů. Čím víc na to myslel, tím to bylo horší a tím častěji se mu tyto negativní myšlenky dostávaly samy od sebe do vědomí. Potom si řekl A DOST! Kdykoli se objevila myšlenka na povýšení a on si jí všimnul, poslal ji pryč, nerozbaloval ji, nezabýval se jí a převedl pozornost jinam. Asi za týden se myšlenky téměř přestaly objevovat. Cítil se dobře. Za dva měsíce byl povýšen. Vidíte ten rozdíl? Mnoho lidí „neumí čekat“ a v mezičase, než se situace vyvine, si otravují život a okrádají se o energii. Klidně je možné, že kdyby zůstal v první fázi, tak by se choval způsobem, že by k povýšení nedošlo.

Jan Rak (jaderný a kvantový fyzik, profesor na univerzitě ve finském městě Jyväskylä) říká: „Člověk si uvědomí, že ovládnutím svého myšlení začne vyzařovat úplně jinou realitu, než když si třeba bude stále jenom stěžovat. Když se vám to podaří uchopit, pak už jenom žasnete a objevíte skutečnou nádheru života. Spousta lidí žije v zajetí, že něco nejde, něco jiného se musí a tak dále, ale to je pouze omezování vlastního vědomí a nesvoboda. Ve skutečnosti má úplně každý možnost vytvářet si takovou realitu, jaké je schopen uvěřit a jakou chce. A možností je nekonečné množství.“

Příklad

Nedávno moje klientka Jana udělala sama se sebou myšlenkový experiment. Seznámila se s mužem, který ji velmi přitahoval, ale on jí neodepsal na zprávu. Nejprve si podle diktátu svého zažitého programu začala představovat, že je konec, že ho nezajímá, začala propadat zoufalství, plakat, rozbolela ji hlava a žaludek. Zůstala v tom přibližně hodinu. Potom se šla projít a změnila myšlenkovou perspektivu. Řekla si: vždyť já vůbec nevím, jak to je, tak co se tady budu trápit. Začnu si myslet něco jiného a bude mi lépe. To, co se nakonec stane, se prostě stane. No a co, přežiju to. Nenechám si mezičas otravovat svými destruktivními představami. Začala si představovat, že ho zajímá, že je v pořádku taková, jaká je, a přemýšlela o úplně jiných situacích, kdy se cítila dobře. Samozřejmě, že jí to dalo dost mentální práce.

Jak se za chvíli začala cítit ve své vnitřní realitě?

Mnohem lépe. Hlava a žaludek ji přestaly bolet a její nálada byla skvělá. Tak takto dokážeme měnit své vnitřní reality. A věřte, že její nastavení se promítlo i směrem ven, do vnější reality, a ovlivnilo pokračování vztahu.

Ani jedna z vnitřních realit není v čase, kdy si ji vytváříme, na 100 % pravdivá. To je potřeba si uvědomit. Je to tak trochu „podvod“ naší mysli. Zpětnou vazbu z vnější reality dostanete až za určitý čas. Tak proč se v mezidobí trápit a ubírat si energii? Navíc svým vnitřním nastavením, ze kterého se odvíjí vaše chování, ovlivňujete realitu vnější. A to buď přímo v dané situaci, nebo nepřímo vašimi volbami v ostatních situacích, které v průběhu tohoto času nastanou.

Příklad

Petra se divila, proč ji někteří lidé odmítají a jdou s ní do konfliktů, když ona má přece takový smysl pro humor a je skvělá. Na sociálních sítích často přidávala k příspěvkům svých kolegů podle jejího názoru „vtipné, provokativní komentáře.“ Později se podívala očima kolegů – autorů příspěvků – a došlo jí, že z jejich úhlu pohledu to až zase tak vtipné není. Změnila perspektivu svého vnímání a začala se chovat jinak. A jak se změnila realita venku? Lidé ji začali víc přijímat, ubylo konfliktů a ona sama se cítila lépe. Kdo stojí o naše rádoby vtipné a jedovaté komentáře? Samozřejmě, že ve své původní realitě to nemyslela špatně.

Jan Rak ještě dodává: „Nebude to už trvat dlouho a lidské společenství bude složeno ze svobodných a svobodomyslných jedinců, kteří budou chápat svoji tvůrčí podstatu. Každá situace včetně té, která se jeví jako destruující, je vlastně výzva pro naše myšlení.“

Řetězová reakce negativních myšlenek se rozjíždí po spirále. Vysává z nás energii a sílu. Na jednu „blbou“ myšlenku se nabalí (asociací) další a další. A „problém“ roste. Ničí to nás a často i naše okolí.

Jak se tedy naučit ovládat svoji mysl?

Pomocí alfa stavu, hlubokého sebepoznání, jehož základem je všímavost (mindfulness), myšlenkového tréninku, který zahrnuje nové úhly pohledu, imaginace, vizualizace a sugesce.

A o tom je tato kniha.

1.1MYŠLENÍ POD KONTROLOU

Občas se nám stává, že uvízneme v neplodném přemýšlení. Bombardují nás myšlenky, že to nezvládneme, že to dopadne špatně, že jsme nemožní, celé jsme to pokazili, ztrapnili se, že nám to druhý určitě dělá naschvál… Racionální argumenty, že to tak není, nezabírají. Nebo zaberou, ale jenom na malou chvilku – a potom to bombardování přijde znovu. Ztrácíme energii a naše mysl je jakoby v oparu, v mlze. Nemůžeme se pořádně na nic soustředit a jsme z toho unavení. Jsme zakletí ve vlastní mysli.

Mnoho lidí se domnívá, že myšlenky jsou pouze myšlenky a že nám ani nikomu dalšímu nemohou uškodit. Jenže to není tak úplně pravda. Jak popisuji v začarovaném kruhu (viz kapitola 2.1), myšlenky vyvolávají emoce, ty se odrážejí v tom, jak se cítíme, a promítají se do našich činů, do našeho chování. Takové zdánlivě nevinné myšlenky jsou podkladem pro naše návyky, z nichž se utváří náš charakter, a postupně se stávají naším osudem.

„Zasej myšlenku a sklidíš čin. Zasej čin a sklidíš zvyk. Zasej zvyk a sklidíš charakter. Zasej charakter a sklidíš osud.“

Pokud se například ve vaší hlavě automaticky, ze zvyku v banálních situacích (kdy vám třeba na zem spadne vidlička, zapomenete odepsat na SMS, kolega vás nepozdraví, šéf vás nepochválí) objeví myšlenky typu „jsem k ničemu“, „něco jsem asi pokazil/a“ apod., jak se budete celý den cítit? A jak to ovlivní všechny další situace, do nichž se ten den dostanete?

Kontrola vědomí a opakované myšlenky

Jak je možné, že opakované myšlenky mají na naši psychiku takový vliv? Z neurologického hlediska si vytvoří silnou paměťovou stopu. A vy potom musíte vynaložit mnohem větší úsilí, aby si vaše myšlení vytvořilo novou stopu a šlo jinou cestou. Je to stejné, jako když si vytvoříte jakýkoli návyk. Co se opakuje, má samovolnou tendenci se opakovat i nadále. Čím déle necháte běhat negativní myšlenky po svých cestách, tím lépe jim to půjde a vám bude stále hůře.

Jednou z hlavních příčin většiny našich problémů je, že selháváme v kontrole vlastního vědomí. Místo abychom my kontrolovali, co se v něm odehrává, kontrolují myšlenky, emoce a impulsy nás. Stáváme se proti nim bezmocní. Vzdáváme to, domníváme se, že je musíme následovat tam, kam ony samy chtějí. Promýšlíme obavy a problémy znovu a znovu, vymýšlíme různé scénáře, které se nikdy nestanou. Promítáme si vzpomínky se všemi emocemi, znovu prožíváme situace a příběhy, které už dávno měly zůstat v minulosti. Zase si nadáváme, trestáme se, obviňujeme se, vyčítáme si a okrádáme se o životní energii. Pod takovým tlakem vědomí nám klesá sebedůvěra a vytrácí se naše sebehodnota.

Učíme se všechno možné, ale uniká nám, že jedna z nejdůležitějších věcí je umět ovládat své myšlenky – proud vlastního vědomí. Protože to, co v něm budeme pěstovat, určuje naše nálady, chování a naše životní volby. Nemůžeme vypěstovat krásné květiny, pokud jejich semínka zasadíme do půdy, která je nepodpoří a zahubí. Naučit se kontrolovat vlastní mysl trvá dlouho, stejně jako se nenaučíte za pár týdnů malovat krásné obrazy.

Pokud budete umět pracovat se svým vědomím a ovládat svoji mysl, potom se nepříjemné, bezcenné a iritující obsahy mohou objevovat méně často. A naopak ty žádoucí, jež přinášejí klid, pohodu a energii, přijdou častěji. A vy se díky tomu začnete cítit lépe. Poroste vaše sebedůvěra a s ní ruku v ruce vaše sebehodnota. Svoje pozitivní ladění budete vysílat i do okolí, které vám to zase vrátí zpátky. Postupně se naučíte ve svém vědomí „rozbalovat“ vhodné a přínosné obsahy (myšlenky, obrazy) a ostatní pouštět dál. Je to nekonečná spirála učení. Začnete a po čase se opět vrátíte na začátek, ale o úroveň výš.

Ovládání mysli není neurotická snaha vše řídit. Psycholog Dalibor Špok říká: „Nemůžeme očekávat, že se nám naši mysl podaří řídit jako model vláčku nebo počítačový program. To není možné. Touha příliš ovládat vlastní vědomí stojí v základu mnoha neuróz, obsesí a úzkostí. Snaha ovládat vše je stejně špatná jako rezignace na to, abyste cokoli kontrolovali.“

Naše vědomí a jeho obsahy jsou ovlivněny naší fyzickou konstitucí, podmínkami, ve kterých se nacházíme, tím, co jsme zažili a co právě prožíváme. Není to stroj, který můžeme plně ovládat, ale také to není divadelní scéna, kterou musíme pouze sledovat. Vědomí se nachází někde mezi tím. Pokud se budeme pohybovat v jakémkoli z těchto extrémů, nikdy nebudeme ve svém životě spokojeni. Protože ke spokojenému životu potřebujeme aspoň trochu tvořit a ovládat a také umět sledovat a pozorovat. Je důležité umět i pasivně přijímat a aktivně se vyrovnávat s různými situacemi.

Nemůžeme ovlivnit, jaká myšlenka se objeví v našem vědomí

Můžeme ale ovlivnit to, co s ní uděláme. Mnoho lidí se trápí tím, jak je možné, že se jim v hlavě objevují nevhodné myšlenky a vůči někomu nebo něčemu cítí „nepřijatelné“ emoce. Jejich vstupu do vědomí však nemůžeme přímo zabránit. Snaha rozhodovat o tom nebo se obviňovat za to, jaká myšlenka vstoupí do našeho vědomí a jakou s ní spojenou emoci cítíme, se může stát velmi nebezpečnou a může vyústit v neurózu. Nemůžeme kontrolovat něco, co není kontrolovatelné. Pokud se o to budeme snažit, můžeme skončit v úzkostech a ve frustracích.

Dalajláma říká: „Vzniku nechtěné myšlenky nebo emoce zabránit nemůžeme, ale pokud chceme a máme trénovanou mysl, můžeme je nechat odejít ve chvíli, kdy se objeví.“ Buddha pro to má krásnou metaforu: „Kdykoli v mysli vyvstane nezdravá myšlenka nebo emoce, je to jako psaní na vodu – v okamžiku, kdy jsou napsány, se rozplynou.“

Ovládání myšlení

V momentě, kdy si myšlenku uvědomíme, se můžeme rozhodnout, jestli ji budeme dále rozvíjet a zesilovat, nebo ji necháme odplynout. Teprve v tomto okamžiku začíná prostor pro naši kontrolu. Důležité tedy je se negativní myšlenkou dál nezabývat, nehodnotit ji – prostě se objevila a zase zmizí. Je potřeba nechat ji být, případnou doprovodnou emoci rozdýchat, pozorovat a nechat odejít. Vy nejste tou myšlenkou ani emocí. Vy jste osoba, které se právě teď objevila tato myšlenka a která tuto emoci prožívá. Za chvíli budete mít jiné myšlenky a emoce. V této knize se dočtete, jak kontrolovat svoji mysl a jak s ní pracovat.

Stejně jako si vybíráte, co budete jíst, je potřeba si vybírat myšlenky, které chcete ve své hlavě otevřít a rozvíjet.

Snažím se, ale nechtěné myšlenky a emoce se stále vracejí

Existuje mnoho důvodů, proč nás nějaká myšlenka (impuls, vzpomínka, představa) nedokáže opustit a proč se nám stále vrací do vědomí. Může to být například proto, že se jedná o neukončenou záležitost, důležité rozhodnutí, nebo o zážitek, který si potřebujeme vysvětlit a třeba odpustit sobě či druhým. Teprve když se rozhodneme, něco zpracujeme, vezmeme si ponaučení, je prožitek uzavřen a z vědomí může zmizet. Umění interpretovat a uzavírat své zážitky je důležitou psychologickou dovedností.

Situace a myšlenky se vrací do vědomí tím častěji, čím více jste je nabili emocemi. Pokaždé, když si na ně vzpomenete a znovu je probíráte a prožíváte, zvyšujete jejich emoční náboj a přidáváte k nim další emoce, které cítíte. Platí to pro pozitivní i negativní prožitky.

Příklad

Vzpomenete si na včerejší schůzi, kdy jste cítili strach zastat se sami sebe. Během vynoření této vzpomínky se naštvete, že jste to neudělali. Takže k ní přidáte ještě další emoci – vztek. Původní situace na schůzi se tak postupně propojuje se všemi emocemi, které prožíváte kdykoli později, když si na ni vzpomenete. A ještě se může principem asociací přenést na další účastníky, kteří byli na schůzi s vámi. Už nebudete naštvaní jenom na sebe, ale ještě na mnoho lidí okolo. A spirála se rozjíždí…

Čím více bojujete s nějakou událostí, starostí, fantazií nebo vzpomínkou a čím více k ní přidáváte emocí (radosti, nadšení, vzteku, bezmoci, znechucení, nechtění, strachu), tím bude mít větší emoční náboj a o to častěji bude mít tendenci vracet se do vědomí – do vaší mysli.

Naučte se přijímat

Abyste emočně nabité obsahy oslabili, potřebujete se naučit zaujmout neutrální postoj. Emočně neutrální postoj je přijetí. Emoce a myšlenky pozorujte, pojmenovávejte, nebojujte s nimi – jak přišly, tak zase odejdou. A pomalu převádějte pozornost jinam. Způsoby, kterými se to naučíte, najdete v této knize.

Příklad

Co můžete udělat, pokud budete spěchat na schůzku a zůstanete stát v dopravní zácpě?

•Čím víc vás bude štvát, že se nemůžete s autem pohnout, a budete přidávat další emoce (například bezmoc či strach, že přijdete pozdě na schůzku), tím hůře vám bude.

•Čím rychleji tuto situaci přijmete a nebudete k ní vytvářet další myšlenky a pocity, tím snáze se dostane na pozadí vašeho vědomí a máte volný prostor pro soustředění se na něco jiného (například můžete v klidu poslouchat audioknihu nebo rádio).

Paradox přijetí spočívá v tom, že pouze obsahy, které dokážete přijmout, můžete na pozadí vědomí odsunout – a potom vás přestanou rušit.

Důležitou roli v oslabení myšlenek a emocí hraje čas a všechno další, co se vám přihodí. Emoční náboj se většinou postupem času u původní události a pod vlnou dalších prožitků samovolně snižuje. Zapomínáte.

Princip emočního nabíjení využíváme ve svých životech i pozitivně. Spojte s pozitivní emocí nebo silně emočně nabitou představou to, co si chcete zapamatovat. Tento mechanismus je základem paměťových technik. Chcete-li žít šťastný život, snažte se, aby do vašeho vědomí proudil dostatek obsahů s pozitivním emočním nábojem.

2.Psychické afyzické je úzce propojeno

„Svoji mysl nemůžeme oddělit od těla, mysl atělo tvoří jeden celek. To, očem přemýšlíme, má vždy účinek na naše tělo.“

Jan Becker

2.1ZAČAROVANÝ KRUH

Podnět vyvolá myšlenku ata navodí emoci. Emoce se promítne do těla avše dohromady ovlivní naše chování. Vznikne tak naše vnitřní realita, která přímo ovlivní realitu vnější. Avnější realita se zase zpátky odrazí do naší vnitřní reality. Pokud něco nezměníme (nejistější je změna unás samotných, vnašem myšlení), tak se vše opakuje stále dokolečka.

Příklad

Například Milan se pokaždé, když dostane od šéfa hodně úkolů, začne vnitřně třást, nemůže se soustředit, skáče zjednoho úkolu na druhý ana své okolí reaguje podrážděně.

Podnětem je zde mnoho úkolů. Vnitřní realitu si vytvoří automatickou myšlenkou – nemohu to zvládnout. Vyrobí si emoci– úzkost. Tělo se začne třást achová se nepřiměřeně, nesoustředí se, dělá chyby areaguje na kolegy podrážděně. Adiví se, že mu to vrací.

Jak ktomu přišel?

Pravděpodobně na základě nějaké nepříjemné emoční zkušenosti zminulosti, kterou si třeba už ani nepamatuje. Pokaždé, když se dostane do podobné situace, tak svůj program, vzorec chování zopakuje, čímž ho ještě více posílí – ačasem uvěří, že je to pravda. Začne si myslet: „Ten šéf je fakt debil. Zadává mi tolik úkolů najednou. Určitě mi to dělá naschvál. To nikdo nemůže stihnout. Avždycky mě tím rozhodí. Jsem málo psychicky odolný.“ On si to vpodstatě vsugeroval. Vyrobil si realitu: „Nejsem dost psychicky odolný.“

Je velmi pravděpodobné, že se Milan takto chová ve všech podobných situacích. Pokud změní práci, bude tam jistě „jiný šéf“ aon bude zažívat podobné pocity. Jedná se totiž oprojekci (promítání nevědomých obsahů naší mysli do vnějších situací). Díváme se přes brýle, které mají naše subjektivně zabarvené, specifické filtry.

Kdyby si nasadil jiné brýle, viděl by přes ně například toto: „Šéf mi zadává hodně úkolů, protože jsem schopný. Vím, že omě nechce přijít. Promluvím si sním asituaci změním. Nemám co ztratit, vždy existují další možnosti…“

Nebo jiný příklad:

Příklad

Alice se domluví skolegy vpráci, že půjdou společně na oběd. Ještě si odskočí na záchod. Když se vrátí, tak zjistí, že kolegové už odešli.

Alici se spustí starý program azačne si myslet: „No jo, všichni na mě kašlou. Jako vždycky.“ Je smutná anaštvaná. Sevře se jí žaludek ahrdlo. Odejde na oběd sama. Když se kolegové vrátí, tak mlčí, snikým nemluví aje mrzutá. Nikdo neví proč.

Myšlenka vhlavě „všichni na mě kašlou“ vyvolá emoci – smutek, vztek. Emoce se promítne do těla jako sevření žaludku ahrudi aovlivní její chování, snikým nemluví, je mrzutá. Což se samozřejmě odrazí vchování kolegů, kteří nechápou, oč jde, atřeba na ni opravdu začnou kašlat. Vnější realita byla taková, že kolegové na ni čekali dole uvýtahu asi sedm minut. To se ona ale nikdy nedozví, protože se nezeptala.

Na svých seminářích avindividuálních konzultacích jsem si všimla, že lidé často rezignují. Nevěří, že situaci mohou změnit, anevidí další možnosti. Byla jsem svědkem mnoha úžasných obratů stavů apodmínek, mnoha pozitivních změn. Takže si jsem jistá, že to jde.

Problém začarovaného kruhu je vtom, že svým chováním vpodstatě potvrdíme svůj program (například „všichni na mě kašlou, nepočkali“ nebo „jsem málo psychicky odolný“). Myslíme si, že je to pravda. Celý kruh se uzavírá amy se vněm pohybujeme. Tímto způsobem si vytváříme aupevňujeme vhlavě svůj vlastní software, který se automaticky spouští ve všech podobných situacích – vpráci, vrodině, spřáteli.

Víte, jak zní definice šílenství od Alberta Einsteina? „Dělat věci znovu aznovu stejným způsobem aočekávat jiné výsledky.“

Jak zkruhu ven?

Třeba tak, že postupně krůček po krůčku změníte své programy anaučíte se ovládat své myšlenky. Budete zvídaví, začnete se více ptát asituace prozkoumávat. Dovolíte si vidět věci audálosti zjiného úhlu pohledu, změníte své interpretace asugesce. Připustíte, že vše může (amohlo) být ijinak, než si právě teď myslíte. Jednoduše řečeno – otevřete se novému myšlení. Aprosím, bez výčitek („kdybych to byl býval uměl nebo to věděl dřív“). Buďte ksobě laskaví. Změní se tím ivaše emoce achování. Na základě jiných prožitků přeprogramujete své původní vzory, vytvoříte si nový software abudete dosahovat jiných výsledků. Necháte vzniknout novou realitu anovou budoucnost.

Myšlení aprožívání vpřítomnosti je ovlivněno vzpomínkami asituacemi zminulosti. Naše budoucnost je ovlivněna přítomností. Kde tedy můžeme změnit budoucnost? Vpřítomnosti.

Vytváření vnitřní reality anových mentálních návyků je založeno na jednoduché, intuitivně zřejmé, ale hluboké myšlence, která pochází od Buddhy: „Jsme to, co si myslíme. Vše ztoho, co jsme, vzniká snašimi myšlenkami. Myšlenkami tvoříme svět.“ AVáclav Havel dodává „Nejlepší myšlenka je ta, která ponechává vždy určitou skulinu pro možnost, že všechno je současně úplně jinak.“

➡Které situace se vám opakují (začarovaný kruh)

Popis situací (spouštěče)

Myšlenky

Emoce

Tělesné reakce

Jak se chovám

Jak reaguje okolí

Jak často se to opakuje

Pro začátek si vyberte jednu nebo dvě situace anapište si, jaký nejmenší krok můžete udělat, aby došlo ke změně.

2.2CHOVÁME SE PODLE PROGRAMŮ

„Protože je naším osudem prožít život ve vězení své mysli, musíme si ho dobře zařídit.“

Petr Ustinov

Rozum říká: „Nedělej to, je to blbost, už ses takhle choval mnohokrát anedopadlo to podle tvých představ.“

Vzory tlačí: „Udělej to, jsi to ty, chovej se podle sebe, uvidíš, tentokrát to vyjde.“

Jak se utváří programy?

Příklad

Například:

•Blízcí lidé se na mě vykašlou.

•Nejsem dost dobrý/á.

Jak programy fungují?

2.3VNITŘNÍ DÍTĚ

2.4TĚLO APSYCHIKA

Příklad

2.5SPIRITUÁLNÍ ROZMĚR

Spiritualita není izolace aposílání lásky celému světu

2.6KDE SE BERE INTUICE

2.7DECH JAKO SPOJNICE MEZI PSYCHICKÝM AFYZICKÝM