Mauritius: Průvodce do kapsy

TOP 10 zajímavostí

1. Muzeum L’Aventure du Sucre

V tomto muzeu se dozvíte vše o tradiční výrobě cukru na ostrově (strana 43)

2. Mauricijská riviéra

Vydejte se na výlet do Grand Baie, zátoky ve tvaru podkovy s krásnými písečnými plážemi (strana 37)

3. VALLÉE DE FERNEY

Lesy a stezky jsou lákadlem pro milovníky přírody (strana 45)

4. Národní park Black River Gorges

Nekonečné výhledy na hory (strana 49)

5. Pobřeží Le Gris Gris

Skály na pobřeží, o které se tříští obrovské vlny (strana 56)

6. Chamarel a geopark 7 coloured earth

V tomto geoparku uvidíte „Zemi sedmi barev“, ojedinělý geologický jev je nejnavštěvovanějším místem ostrova (strana 51)

7. Rezervace françoise Leguata na ostrově RODRIGUES

V rezervaci se setkáte s endemickými druhy rostlin a koloniemi želv obrovských (strana 78)

8. Ostrov Île aux Cerfs

Průzračné vody u tohoto maličkého ostrůvku jsou vhodným místem ke šnorchlování (strana 44)

9. Botanická zahrada Sira Seewoosagura Ramgoolama

Působivé ukázky tropických rostlin v botanické zahradě (strana 41)

10. CHÂTEAU DE LABOURDONNAIS

Působivé koloniální sídlo uprostřed tropické zahrady (strana 36)

IDEÁLNÍ DEN V port louis

9.00

Snídaně. Začněte den poklidnou snídaní v restauraci Bloom (bloommauritius.com) v Péreybère, ochutnejte jejich vejce Benedikt a přímo zde praženou kávu. Pak se taxíkem svezte do Port Louis, cesta trvá asi 15 minut.

10.00

Městská zeleň. Po snídani se vydejte na krátkou vycházku zahradami Company, prohlédněte si palmy na náměstí place Sookdeo Bissoondoyal (dříve d’Armes), ze kterého snadno dojdete k sídlu vlády, nebo jen tak pozorujte shon na náměstí Bowen.

12.00

Koloniální elegance. Pokochejte se koloniální architekturou budov národního divadla a finanční správy. V Přírodovědném muzeu si prohlédněte kostru vyhynulého ptáka dodo a pak si vychutnejte placku dholl puri pod obřími banyány v zahradách Compagnie.

14.00

Terapie nakupováním. Vydejte se na ulici Farquhar a vyzkoušejte, jak umíte smlouvat u pouličních prodejců, poté vyrazte pro suvenýry na hlavní tržiště. Podchodem se dostanete do klasických obchodů s pevnými cenami v nákupním centru Le Caudan Waterfront. Cestou ještě minete Craft Market s rukodělnými výrobky a několik dalších rozličných obchodů.

16.00

Chvilka v muzeu. Slavné portréty, výtvarné umění i poštovní známky si prohlédněte v muzeu Blue Penny. Nejspíš se rádi osvěžíte na terase hotelu Labourdonnais nebo se vydáte za občerstvením k přilehlým bistrům.

17.30

Západ slunce. Zajeďte si vodním taxi z přístavu přes Bassin des Chaloupes do moderního baru Spinnaker’s v hotelu Le Suffren, objednejte si rumový koktejl New Grove a kochejte se nádherným západem slunce z terasy.

18.30

Večeře. Navštivte Le Courtyard (viz str. 107), elegantní restauraci na rohu ulic St Louis a Chevreau se stinnou terasou, která je umístěná v centru rušného města. Ochutnejte báječná jídla kombinující chutě Francie a Mauricia.

20.30

Bollywood versus Hollywood. V kině MCine (mcine.mu) promítají filmy z bollywoodských studií s anglickými titulky. Na hollywoodskou produkci, často s francouzským dabingem, si zajděte do Star Cinema v Le Caudan Waterfront.

22.00

Noční život. Můžete třeba zkusit štěstí v blackjacku, ruletě a při pokeru v kasinu nebo jen tak posedět na baru. Vždy je po ruce spousta taxíků, které vás zavezou na sever do klubů a barů v Grand Baie. Nejlepší je Banana Beach Club (www.bananabeachclub.com), podnik s živou hudbou místních jazzových, rockových a bluesových muzikantů. A/nebo následujte trend a vydejte se do barů na střeše, nejpůsobivější (a nejdražší) je Bisou v hotelu LUX (www.luxresorts.com) s „ nekonečným bazénem “ .

UPOZORNĚNÍ

Rychlost, s níž se svět mění, udržuje náš tým neustále ve střehu. Vynaložili jsme veškeré úsilí, aby tento průvodce byl v době vydání aktuální. Víme však, že otevírací doby se mění, standardy se posouvají, ceny kolísají, podniky se zavírají a na jejich místě se objevují nové. Provoz uvedených institucí a podniků doporučujeme před návštěvou ověřit na webu.

Úvod

Mauricius přitahuje návštěvníky již dlouho. Charles Baudelaire ho nazval „voňavou a sluncem políbenou zemí“, zatímco Mark Twain podotknul, že „Mauricius byl předlohou samotnému nebi“. Ostrov je oblíbený zejména díky úchvatným bílým písčitým plážím kontrastujícím s tyrkysovým mořem. Tisíce návštěvníků Mauricia se shodují, že tato nepatrná tečka uprostřed Indického oceánu splňuje představy o pustém ostrově. Velkou část pobřeží lemují korálové útesy, středem ostrova se táhnou nízká pohoří a teploty zřídka klesají pod 20 °C. Místní hotely patří mezi ty nejlepší na světě. Mauricius je zkrátka perfektní destinací po celý rok.

Mauricius toho ale nabízí víc než jen exkluzivní hotely, které se staly pravidelným cílem celebrit a boháčů. Vydejte se do vnitrozemí, kde objevíte hory, lesy, řeky a vodopády, pole s cukrovou třtinou i vyhaslé sopečné krátery. Ve městech a vesnicích zase potkáte pohostinné místní obyvatele.

Mauricius leží 805 km východně od Madagaskaru. Spolu s ostrovy Rodrigues a Réunion tvoří souostroví známé jako Maskarény. Rozloha Mauricia činí 1865 km2 a svým tvarem připomíná hrušku. Ostrov je hlavní částí Mauricijské republiky, která zahrnuje také mnohem menší Agalegské ostrovy a St Brandon z uskupení Carados Carajos a autonomní ostrov Rodrigues.

Jsou tu tři horské masivy sopečného původu: pohoří Moka obklopuje hlavní město Port Louis; horský pás podél Black River se rozprostírá na jihozápadě a na jihu se spojuje s pohořím Savanne; masiv Grand Port leží na jihovýchodě. Pláže, přímořská letoviska a hotely lákají většinu návštěvníků na sever. Západní část ostrova, která sází na fantastické západy slunce a umožňuje přístup do drsných vnitrozemských oblastí, trend cestovního ruchu rychle dohání. Východ ostrova je spíše izolovaný a venkovský, ale má i několik velmi luxusních hotelů. Několik přepychových zařízení se nachází též na „zeleném“ jihozápadě. Odlehlý jihovýchod je nejzaostalejší.

Vodopády Rochester Falls

Lidé

Mauricius nemá žádné původní obyvatelstvo. Všichni ostrované (žije jich zde asi 1,3 milionu) jsou potomci afrických otroků, indických dělníků nebo čínských obchodníků. Ostrov byl navíc více než tři století francouzskou a britskou kolonií, takže zde najdeme širokou etnickou paletu obyvatelstva. Mauricijci indického původu tvoří se zastoupením 68 % většinu, následují kreolové (lidé smíšeného evropského nebo afrického původu) s 27 %, Sino-Mauricijců jsou 3 % a bílých Franko-Mauricijců 2 %. Jedná se o nejhustěji osídlený ostrov na světě. Na ostrově Rodrigues žije asi 39 tisíc ostrovanů, převážně afro-kreolského původu. Po většinu času spolu obyvatelé této multikulturní republiky vycházejí v pozoruhodné harmonii.

Při cestování po Mauriciu si uvědomíte, jak přirozeně přátelští a nápomocní místní obyvatelé jsou. Mnoho z nich žije v přeplněných městech Curepipe, Floreal, Beau Bassin-Rose Hill a Quatre Bornes v nížinách ve středu ostrova nebo v malých vesnicích. Právě v těch (a v multikulturním městě Port Louis) se nejsilněji projevují kulturní tradice ostrovanů a stále se dodržují náboženské slavnosti. Můžete zde ochutnat kuchyni stejně rozmanitou, jako jsou místní lidé, a slyšet množství různých jazyků (včetně kreolštiny, francouzštiny, hindštiny, bhódžpurštiny a v menší míře angličtiny). Autentické prostředí vesnic a odlehlých měst silně kontrastuje s luxusními plážovými hotely a rušnými turistickými letovisky Grand Baie, Péreybère a Flic en Flac.

Mauricijské ženy s obětinami

Kreolština

Kreolština je jazyk, který vznikl proto, aby francouzští plantážníci mohli komunikovat se svými otroky a aby se otroci, kteří často mluvili rozdílnými jazyky, mohli dorozumívat mezi sebou. Kreolština na ostrově zdomácněla. Vlivem anglické a francouzské kolonizace, indických imigrantů a čínských osadníků se ale nepřestává měnit a vzdalovat se své původní podobě. V současnosti se jedná o neustálený jazyk, který občas dokáže zamotat hlavu i místním. Slova jsou často nepřesná nebo se význam zdánlivých synonym liší více, než by se čekalo. Pokud ovládáte francouzštinu, pravděpodobně budete kreolštině rozumět.

Jako návštěvník v turistickém resortu si vystačíte s angličtinou nebo francouzštinou. Při neformálním jednání s místními by se vám mohly hodit tyto výrazy: li bon (to je dobré, v pořádku), ki maniere (jak se máš) nebo tout correk (OK). Pokud se ocitnete ve společnosti Mauricijců, všimněte si, že konverzace se odehrává v kreolštině, angličtině, francouzštině anebo v kombinaci všech tří jazyků.

Flóra a fauna

Tři sta let lidské civilizace dokázalo pozměnit rostliny i živočichy divokého Mauricia. Poslední pozůstatky původní flóry byly pro ochranu vyhlášeny národními parky. Jedná se o lesy, z nichž se převážná většina nachází ve středu ostrova, a několik okolních menších ostrovů. Vyhynutí ptáka dodo (dronte mauricijský) v 17. století (viz str. 17) je sice nejznámějším, ale rozhodně ne jediným příkladem lidského vlivu na přírodu ostrovů. V dnešní době zde žije už jen sedm endemických druhů ptactva, z nichž k nejznámějším patří poštolka mauricijská (skvrnitá), holub růžový a alexandr réunionský. Tito ptáci mohou být spatřeni v národním parku Black River Gorges a v pohoří Bambous, holubovi růžovému se nyní daří v rezervaci na ostrově Aigrettes u Mahébourgu.

Mezi zavlečené druhy se řadí jelen, opice, bodlín bezocasý, divočák a promyka červená. Vyskytují se tu tři druhy gekonů, několik stromových ještěrek a užovka – nejedovatý had původem z Indie. Zvěř je obecně neškodná. Jen dbejte zvýšené opatrnosti, abyste v moři nešlápli na odrance (rybu), jehož ostny mohou způsobit vážné zranění.

Vzácný, růžově zbarvený holub

Cukr a turismus

Ovoce a zelenina, a dokonce i malé množství kávy se pěstují především pro domácí spotřebu. Rýže, která představuje jednu ze základních potravin, se ale musí ve velkém množství dovážet z Asie. Dominantní plodinou je cukrová třtina. Ostrov pokrývá velké množství obrovských plantáží, což mu dodává svěží tropicky zelený vzhled prakticky po celý rok.

Výroba cukru byla kdysi nejvýznamnějším odvětvím průmyslu. Dnes však ustoupila cestovnímu ruchu a textilní výrobě, jež Mauriciu přinesly potřebné příjmy ze zahraničí. Občasné případy mezinárodního terorismu a nepříznivé povětrnostní jevy mají zatím jen nepatrný vliv na počet turistů. Zato rostoucí konkurence spolu s poklesem poptávky a s globální ekonomickou recesí má za následek uzavření mnoha textilních továren. Navzdory tomuto neúspěchu pokračuje ekonomická diverzifikace. Mauricius se postupně stává gigantem v oblasti bankovnictví a začíná se mu také přezdívat „kybernetický ostrov“. Významné zahraniční společnosti se zasazují o výstavbu center obchodu a plně využívají potenciál místní pracovní síly. Rozvoj realitní sféry se zrychlil poté, co vláda umožnila zahraničním občanům snadněji investovat do místních nemovitostí (program Integrated Resort Scheme). Nejnovějším projektem jsou „chytrá města“ – komplexy obytných a prodejních jednotek, jež vyrostly na pozemcích vlastněných cukrovarnickými podniky.

Rudá koruna brachychitonu javorolistého

Mauricius se také snaží propagovat koncept „zelené turistiky“. Nabízí například lezení po skalách, návštěvy safari, procházky přírodou, čtyřkolky, kanoistiku nebo jízdu na horských kolech. V plánu je využívat pro tyto aktivity především pozemky patřící podnikům zpracovávajícím cukrovou třtinu. Podobné zážitky jsou příjemnou změnou oproti ležení na pláži, a navíc turistům umožňují poznat skryté tváře ostrova. Mauricius též činí kroky směrem k udržitelnosti: většina produktů využívaných hotely pochází z místních zdrojů a čím dál více se daří bio zemědělství. V nejlepších letoviscích i nadále vznikají luxusní vily, zároveň se ale rozšiřuje i nabídka cenově dostupnějšího ubytování. Ostrov se tak stává víc než jen vysněnou dovolenou.

Historie a kultura

Před osmi miliony let Mauricius povstal z hlubin jihozápadního Indického oceánu důsledkem sopečných erupcí. Réunion a Rodrigues následovaly o pár milionů let později. Tyto tři ostrovy jsou pojmenovány Maskarény po portugalském admirálovi Pedru Mascarenhasovi, který oblast navštívil v roce 1513.

Sopečná činnost tvarovala charakteristickou krajinu s horami, krátery a pobřežními pláněmi. Laguny a útesy přibyly později. Maskarény pozvolna pokrývaly stromy a další rostliny, které se postupem času staly domovem milionů ptáků živících se mořskými živočichy. K prominentním ptačím druhům patřil nelétavý pták dodo, který se nevyskytoval jinde než na ostrově Rodrigues. Osídlení ostrova lidmi vedlo k vyhynutí tohoto druhu a k decimaci původních lesů.

Raní osadníci

Arabské mapy z počátku 15. století uvádějí Mauricius jako Dina Arobi a Rodrigues jako Dina Moraze. Neexistují však žádné důkazy o tom, že by se arabští průzkumníci někdy usadili na některém z ostrovů. Prvními evropskými návštěvníky byli na počátku 16. století Portugalci, kteří pojmenovali Rodrigues po navigátorovi Diegu Rodriguesovi a pokřtili Mauricius Ilha do Cirne po jeho lodi Cirne . Pozdější portugalští mořeplavci a obchodníci využívali ostrovy jako příhodnou základnu na dlouhých plavbách mezi mysem Dobré naděje a Indií. Stejně jako Arabové se tu nikdy neusadili. Trvalý odkaz tady však přesto zanechali, jelikož sem záměrně zavlekli dobytek a opice, aby zde byly zásoby čerstvého masa, kdykoliv je budou osádky lodí potřebovat. Tato zvířata, spolu s potkany a psy z lodí, narušila choulostivou ekologickou rovnováhu, která zde panovala miliony let. Přibližně v roce 1539 opustili Mauricius poslední portugalští námořníci a ostrov byl více než 50 let neosídlen. Výjimku tvořily občasné návštěvy pirátů, kteří se toulali Indickým oceánem.

Příjezd Nizozemců

Holanďané dorazili v roce 1598, připluli na jihovýchod Mauricia k Vieux Grand Port, přírodnímu přístavu nedaleko někdejšího Mahébourgu. Ostrov pojmenovali po princi Mauriceovi z Nassau. Postavili pevnost, jejíž zbytky byly objeveny v roce 1997, a usadili se podél pobřeží. Začali vysazovat plodiny – hlavně cukrovou třtinu – a kácet ebenové lesy kvůli exportu dřeva. Když Francouzi a Britové soupeřili o tuto cennou komoditu, osadníci si uvědomili, že přístav na severozápadě je zranitelný. Aby se mohli bránit před invazí, vyslali malý oddíl vojáků do současného hlavního města Port Louis. Cyklony, sucho, nedostatek potravin a hádky mezi osadníky však vedly v roce 1658 k tomu, že se Nizozemci z ostrova stáhli.

Mapa z počátku 18. století

V roce 1664 byl učiněn další pokus o kolonizaci, když si Nizozemská východoindická společnost se sídlem v Batavii (v současnosti Jakarta v Indonésii) uvědomila strategický význam Mauricia v rámci námořní cesty mezi Evropou a Indií. Noví osadníci vykáceli další ebenové pralesy a přivezli do země jeleny, aby překonali nedostatek potravy. Jako pracovní sílu na pole dovezli otroky z Madagaskaru a trestance z jihovýchodní Asie. Ale apatie, neefektivní administrativa a útoky pirátů je v roce 1710 donutily ostrov nadobro opustit. Zbyla tu jen skupina uprchlých otroků. Jedinými lidmi, kteří přistávali u břehů, byli členové posádek hostujících lodí a piráti, pravděpodobně z legendární madagaskarské republiky Libertalia. Piráti se zaměřovali na rozšiřující se námořní obchodní cestu mezi Evropou a Indií a přepadávali lodě různých východoindických společností.

Vyhynulý pták dodo

Vyhynutí ptáka dodo

Tento typický mauricijský exemplář vyhubeného zvířete je nejznámějším příkladem neblahého vlivu člověka na přírodu. Pták byl tlustý, přátelský a neuměl létat. Běžně vážil až 23 kg, byl neohrabaný a až pošetile krotký. Stal se tak snadnou kořistí pro první holandské osadníky, kteří přišli na počátku 17. století. Ti zabili kvůli masu tisíce těchto ptáků. Vejce a mláďata se staly chutnou kořistí pro zavlečená zvířata, jako byly krysy, opice a psi. Někteří živí ptáci byli převezeni do Evropy, kde se stali atrakcí. Už koncem 17. století však neexistovali žádní ptáci dodo, kteří by mohli být předváděni – druh vyhynul.

Francouzská kolonizace

Brzy po odchodu Nizozemců, v roce 1715, se ostrova zmocnili Francouzi a přejmenovali ho na Île de France. První francouzští kolonisté přistáli u Mahébourgu v roce 1722, ale nebezpečné útesy a protivítr ohrožovaly jejich lodě, a proto se přesunuli do bezpečí Port Louis. Pirátství pokračovalo po celou dobu francouzského osidlování. Francouzi vystavovali pirátské glejty (lettres de marque), které pirátům povolovaly zaútočit na cizí lodě ve jménu Francie. Držitelé těchto oprávnění se proslavili jako korzáři a privatýři.

V roce 1735 přijel do Port Louis námořní důstojník Bertrand- -François Mahé de La Bourdonnais, aby se stal novým guvernérem Maskarén. Okamžitě se pustil do budování vzkvétající kolonie. Pro jeho plány bylo klíčové velké množství pracovní síly, a tak začal dovážet tisíce otroků z Afriky a Madagaskaru. Stavěly se lodě, rozšiřovaly farmy, budovaly silnice a kácely lesy, aby se uvolnil prostor pro cukrové plantáže. Východoindické společnosti se pod francouzskou nadvládou dařilo a začala do Port Louis dodávat lodě a zásoby pro kampaně proti Britům v Indii.

V roce 1767 však společnost po porážce Francouzů Brity v Indii utrpěla těžké finanční ztráty. La Bourdonnais byl křivě obviněn z podplácení a uvržen do vězení. Île de France připadl britskému království. Francouzská revoluce v roce 1789 neměla na ostrovany skoro žádný reálný vliv, nové myšlenky se projevily pouze vlnou uvolněného způsobu života. Elita spojená vírou v otroctví měla vlastní představu o revoluci. Francie sice v roce 1796 vyslala dva úředníky, aby oficiálně oznámili, že otroctví bude zrušeno, nadšení kolonizátorů pro volnost, rovnost a bratrství bylo však pramalé. Úředníci museli být kvůli probíhajícím nepokojům promptně odesláni zpět do vlasti.

Konflikt s Brity časem zesílil a Francouzi využívali podpory korzárů k útokům na britskou lodní dopravu. V letech 1793 až 1802 zajali korzáři více než stovku východoindických lodí, které pak dopravili do Port Louis. Hlavní město si brzy vysloužilo pověst doupěte zlodějů. Ztroskotavší dobrodruzi, podvodníci a piráti poskytovali korzárům odbytiště kradeného zboží.

Období autonomie státu trvalo až do roku 1803, kdy Napoleon jmenoval novým guvernérem generála Decaena. Decaen si získal přízeň elity povolením otroctví i soukromého podnikání – z obojího totiž vyplývaly zisky. Mezitím korzáři dál kradli Britům cenné náklady na obchodních lodích.

Britská kolonizace

Britská armáda nejdříve zahájila několikaměsíční blokádu Port Louis, poté se Britové usadili na ostrově Rodrigues a zabrali také Réunion. V roce 1810 provedli námořní útok na Mahébourg. Čtyřdenní bitva o Grand Port skončila porážkou Britů, kteří přišli o čtyři fregaty. Nicméně o několik měsíců později přistála u mysu Malheureux obrovská britská flotila a vojáci odtud pochodovali do Port Louis. Francouzi se dokázali bránit jen symbolicky a Île de France se stal britskou kolonií, která se vrátila ke svému původnímu jménu Mauricius.

Litografie mostu Étienne od Thuilliera z roku 1847

Velké vítězství

Indičtí dělníci

Nezávislost

Otec národa

Moderní Mauricius

Historické milníky