Francesca Simon vyrastala v slnečnej Kalifornii. Na univerzitách v Yale a v Oxforde vyštudovala stredovekú históriu a literatúru. V súčasnosti žije v Londýne so svojím manželom a synom. Ak práve nepracuje na ďalšej knihe, píše krátke články o divadle a reštauráciách, prípadne preháňa svojho tibetského španiela Shantiho.

S láskou Chrisovi Harrisovi, Wendy Kinnard, Benovi, Sophii a Jessice

Text © Francesca Simon 2001

Illustrations © Tony Ross 2001

First published in Great Britain in 2001

by Orion Children’s Books

Translation © Darina Zaicová 2007, 2013

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o.,

Bratislava 2007, 2013

ISBN 978-80-556-0846-4

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

1.

POMSTA GRÁZLIKA GABA

TRESK!

„Uáááááááááá!“

TRESK! PLESK! BUCH!

„Mamáááááááááá!“ vrieskal Vilko. „Gabo ma buchol!“

„Nebuchol!“

„Buchol! A ešte ma aj poštípal!“

„Negrázluj, Gabo!“ napomenula ho mama.

„Ale Vilko začal!“ zvrieskol Gabo.

„Nezačal!“ kvílil Vilko. „Gabo začal!“

Grázlik Gabo zagánil na Vzorného Vilka.

Vzorný Vilko zagánil na Gaba.

Mama sklonila hlavu k rozpísanému listu. Grázlik Gabo sa pozviechal a zo všetkých síl vyšticoval Vilka. Predstavoval si, že je vztýčená kobra a zo zubov jej kvapká jed.

„Auuuuuuu!“ zapišÈal Vilko.

„Choď do svojej izby, Gabo!“ rozčúlil sa otec. „Pre dnešok ťa mám plné zuby!“

„Fajn!“ rozčúlil sa Gabo. „Nenávidím ťa, Vilo!“ zakričal, pričom dupotal hore schodmi a hlasno tresol dverami.

To je také nespravodlivé! Rodičia Vilka nikdy nevykázali do jeho izby. Grázlika Gaba posielali do jeho izby tak často, že by tam pokojne mohol stráviť zvyšok života. Gabo si nemohol ani schuti odgrgnúť bez toho, aby to Vilko na neho nenažaloval.

„Mama! Gabo rozhadzuje hrášok!“

„Otec! Gabo kradne sladkosti!“

„Mama! Gabo sa napcháva na novej pohovke!“

„Otec! Gabo sa hrá s telefónom!“

Grázlikovi Gabovi došla trpezlivosť. Bol otrávený z toho rozmaznaného, protivného ropušiaka, ktorý bol zrejme iba nedopatrením jeho bratom.

Ako by sa len s tým Vilkom mohol porátať? Mohol by ho predať Náladovej Nadi do otroctva, ale Gabo pochyboval, že by si ho ešte raz kúpila. Ach, keby tak vedel čarovať, hneď by Vilka premenil na ropuchu, chrobáka či červa. Áno! To by bolo skvelé. Účtoval by si po desať korún od každého, kto by sa chcel pozrieť na jeho brata červiaka uviazaného na povrázku. A keby sa Vilkovi červiakovi nebodaj podarilo z povrázka vykrútiť, hodil by ho rybičkám. Grázlik Gabo sa zaškeril.

Ale vzápätí mu to celé došlo. V skutočnosti sa Vilka nikdy nezbaví. No ale keď ho už nemôže predať a ani premeniť na červa, môže Vilkovi zavariť.

Žiaľ, to sa ľahko povie, ale ťažko vykoná. Vilko ešte nikdy nič zlé neurobil. A z nejakého dôvodu Gabovi dôveroval iba málokedy. Existoval však jeden spôsob, ako to môže urobiť – podvedie ho. Aj keby mi to malo trvať celý rok, sľuboval si Gabo v duchu, musím vymyslieť perfektný plán. Plán ako Vilkovi poriadne zavarí. VEĽMI zavarí. To bude skoro také dobré, ako keby ho premenil na červa.

„Oplatím ti to, Vilko,“ dušoval sa Gabo a treskol macíka pána Smrtihlava o roh postele. „Moja pomsta bude sladká!“

„Čo robíš, Gabo?“ vyzvedal sa Vilko.

„Nič,“ odvrkol Grázlik Gabo. Rýchlo vstal a prestal sa vŕtať v zemi pri starej jabloni na konci záhrady.

„Niečo robíš, veď to vidím,“ nedal sa Vilko.

„Aj keby som niečo robil, nie je to tvoja vec, tlčhuba,“ papuľoval Gabo.

„Niečo si našiel?“ Vilko bol neodbytný a pozrel sa do trávy k stromu. „Ja tu nič nevidím.“

„Možno,“ pripustil Gabo neochotne.

„Ale nič ti nepoviem, lebo nevieš udržať tajomstvo.“

„Ale viem,“ sľuboval Vzorný Vilko.

Koniec ukážky