Život nášho Pána Ježiša Krista

Charles Dickens

Preklad: Pavel Koričanský

Obálka: James Tissot - Jésus va le soir à Béthanie (voľné dielo), Vytvorené v programe Canva

Vydavateľstvo Zabudnuté Knihy, Bratislava

www.zabudnuteknihy.eu

ISBN 978-80-8263-119-0 (EPUB)

ISBN 978-80-8263-120-6 (MOBI)

Prvá kapitola

Drahé moje deti,

chcel by som, aby ste poznali niečo o živote Ježiša Krista, lebo každý má poznať Jeho. Nikdy nikto nebol taký dobrý, taký láskavý, taký šľachetný ako On a tak zarmútený nad všetkými ľuďmi ktorí konali zlo, alebo nad ubiedenými, alebo nad chorými. On je teraz v Nebesiach, kam i my dúfame prísť a po našej smrti druh s druhom sa stretnúť a byť tam navždy spoločne šťastní. Vy však nikdy nemôžete bez poznania Jeho a toho, čo robil, porozumieť, akým dobrým miestom sú Nebesá.

Dávno, dávno je tomu, čo sa narodil, skoro dvetisíc rokov, v meste, ktoré volali Betlehem. Jeho otec a matka žili v meste, zvanom Nazaret, ale pre sčítanie ľudu museli cestovať do Betlehema. Meno Jeho otca bolo Jozef a meno Jeho matky Mária. Betlehem bol preplnený ľuďmi ktorí tam prišli na sčítanie, a tak nebolo v ňom pre Jozefa a Máriu miesta ani v hostinci ani v inom dome. Preto išli bývať do jednej stajne a v tejto stajni sa narodil Ježiš Kristus. Nebola tam nijaká kolíska alebo niečo podobné a tak Mária položila svojho milého malého synčeka do jasieľ, z ktorých žerú ovce, kravy a kone. A On tam zaspal.

Kým On spal, pastieri, ktorí strážili svoje stáda na poli, uvideli anjela Hospodinovho, celého svietiaceho a krásneho, ako prichádza po lúke k nim. Sprvu sa zľakli, padli na kolená zakryli si tváre. Ale anjel povedal: „Tu v blízkosti, v meste Betleheme sa narodilo dnes Dieťatko, ktoré bude také dobré, že Jeho Nebeský Otec a Boh Ho bude milovať ako svojho syna a Ono bude učiť ľudí, aby sa milovali navzájom a nevadili sa, druh druhovi neubližovali a Jeho meno bude Ježiš Kristus. Ľudia budú vkladať toto meno do svojich modlitieb, lebo budú vedieť, že Boh Ho miluje a poznajú, že aj oni Ho majú milovať.“ Potom anjel povedal pastierom, aby išli do tej stajne a pozreli Dieťatko v jasliach, čo oni vykonali a kľakli si v stajni k Nemu, hoci spalo, a riekli: „Boh žehnaj toto Dieťatko!“

Hlavné mesto celej tejto krajiny bol Jeruzalem, ako napríklad Londýn je hlavným mestom Anglicka. V Jeruzaleme žil kráľ, jeho meno bolo Herodes. Jedného dňa z ďalekej východnej krajiny prišli mudrci a povedali kráľovi: „Videli sme hviezdu na nebi, ktorá nám zvestovala, že v Betleheme sa narodilo Dieťatko, ktoré dorastie na Muža a toho budú milovať všetci ľudia.“ Keď to kráľ Herodes počul, začal žiarliť, lebo bol zlým človekom. Ale predstieral, že nie je taký a povedal mudrcom od východu: „Kde je to Dieťatko?“ A mudrci povedali: „Nevieme. Ale myslíme, že tá hviezda nám ukáže, lebo hviezda šla pred nami celou cestou až sem a teraz už stojí na nebi.“ Potom ich Herodes žiadal, aby zistili, či im hviezda ukáže, kde žije Dieťatko, a rozkázal im, aby sa vrátili k nemu, keď nájdu Dieťatko. Tak odišli a hviezda šla nad ich hlavami, kúsok pred nimi, až sa zastavila nad domom, kde bolo Dieťatko. To bolo veru veľmi zázračné, ale Boh nariadil, aby to bolo tak.

Keď hviezda zastala, mudrci od východu vošli do stajne a uvideli Dieťatko s Máriou, jeho matkou. Oni si ho veľmi obľúbili a dali mu dary. Potom odišli. Ale nevrátili sa ku kráľovi Herodesovi, lebo zbadali – hoci nič takého nepovedal, že je veľmi žiarlivý. A tak za noci odišli a vrátili sa do svojej krajiny. A anjel prišiel povedať Jozefovi a Márii, aby odniesli Dieťatko do krajiny, zvanej Egypt, lebo Herodes ho chce zabiť. Preto ušli, a to v noci - otec, matka a Dieťatko - a došli tam šťastne.

Ale tento ukrutný Herodes zistil, že mudrci od východu sa k nemu nevrátili a tak sa nemohol dozvedieť, kde to Dieťatko, Ježiš Kristus, žije. Preto zvolal svojich vojakov a kapitánov a kázal im, aby išli a zabili všetky dietky v jeho kráľovstve, ktoré nemajú viac ako dva roky. Títo zlí mužovia to aj urobili. Matky s dietkami v náručí behali hore-dolu po uliciach a pokúšali sa schovať ich do jaskýň a pivníc, ale to nepomohlo. Vojaci svojimi mečmi pobili všetky dietky, ktoré našli. Toto hrozné vraždenie sa volá vraždenie neviniatok, lebo tie malé dietky boli nevinné.

Kráľ Herodes dúfal, že Ježiš Kristus bol medzi nimi. Ale nebol, ako už viete, lebo ušiel bezpečne do Egypta. A žil tam so svojím otcom a matkou, dokiaľ zlý kráľ Herodes nezomrel.

Druhá kapitola

Keď kráľ Herodes zomrel, zasa prišiel anjel k Jozefovi a povedal mu, že sa teraz môže vrátiť do Jeruzalema bez strachu o Dieťatko. Tak Jozef, Mária a ich syn Ježiš Kristus (spolu ich všetkých nazývame Svätou rodinou) cestovali do Jeruzalema. Cestou však počuli, že novým kráľom sa stal syn kráľa Herodesa a preto sa báli, že by aj on mohol ublížiť Dieťatku. Preto sa odchýlili od svojej cesty a išli bývať do Nazareta. Tam žili, kým Ježiš Kristus nemal dvanásť rokov.

Potom Jozef a Mária išli do Jeruzalema, aby tam svätili sviatok, ktorý svätievali v tie dni v jeruzalemskom chráme. Bol to veľký kostol alebo katedrála. Ježiša Krista vzali so sebou. Keď bolo po sviatku, odcestovali z Jeruzalema domov, do Nazareta, s veľkým množstvom svojich priateľov a blížnych. Ľudia vtedy zo strachu pred lúpežníkmi cestovali vo väčších húfoch, lebo cesty neboli také bezpečné a tak dobre strážené a vôbec cestovanie bolo omnoho ťažšie, než je dnes.

Cestovali celý deň a nezbadali, že Ježiš Kristus nie je s nimi, lebo bolo toľko ľudí, že si mysleli, že On je niekde medzi nimi. Ale keď zbadali, že tam nie je, naľakali sa, že sa stratil a preto vrátili sa vo veľkej úzkosti do Jeruzalema, aby Ho vyhľadali. I našli Ho sedieť v chráme, ako sa rozpráva s učenými mužmi, ktorí sa volali doktormi, o dobrote Boha a o tom, ako sa máme k Nemu modliť. Tí doktori neboli lekármi, čo navštevujú chorých ľudí, ale boli to učení a múdri mužovia. A Ježiš Kristus ukázal takú múdrosť v tom, čo im povedal a v otázkach, ktoré im dával, že sa všetci divili.

Keď Ho Jozef a Mária našli, šiel s nimi domov do Nazareta a žil tam až do svojho tridsiateho roku.

Potom Ježiš Kristus išiel do divej a osamelej krajiny, zvanej púšť a ostal tam štyridsaťdní a nocí, modlil sa, aby mohol pomáhať mužom a ženám a mohol ich učiť byť lepšími, aby po smrti boli šťastní v Nebesiach.