Zranění způsobená zneužíváním

Pomůcka pro formátory,

vychovatele a pastorální pracovníky

ANNA DEODATOVÁ

AMEDEO CENCINI

GOTTFRIED UGOLINI

NÁRODNÍ SLUŽBA

PRO OCHRANU NEZLETILÝCH

ITALSKÉ BISKUPSKÉ

KONFERENCE

KARMELITÁNSKÉ NAKLADATELSTVÍ

Publikace vychází ve spolupráci s Komisí pro nauku víry

České biskupské konference a díky finanční podpoře nadace Renovabis. Druhý svazek na stejné téma vyšel v Karmelitánském nakladatelství v roce 2022 pod názvem

Prevence a ochrana nezletilých ve farnosti: osvědčené postupy.

Pomůcka pro formátory, vychovatele a pastorační pracovníky.

Více informací na:

www.cirkev.cz/cs/zneuzivani-v-cirkvi

© 2020 Conferenza Episcopale Italiana

Původní dokument vydala v italštině

Národní služba pro ochranu nezletilých

Italské biskupské konference

Czech edition © Karmelitánské nakladatelství, s. r. o., Praha, 2021

ISBN 978-80-7566-196-8

Vytvoření elektronické verze Dibuk, s. r. o., 2022

„ZRANĚNÍ NIKDY NELZE PROMLČET“

Z listu papeže Františka Božímu lidu,

20. srpna 2018

Kde dochází ke zneužívání? Kdy k němu dochází? Jaké jsou jeho charakteristiky? A zejména, jaké jsou jeho následky pro oběť? Na tyto i další otázky se snaží nalézt odpověď tato příručka, pojatá jako pedagogický a informační materiál, jenž může vychovatelům a pastoračním pracovníkům pomoci pochopit hrůznou realitu zneužívání. Připomíná nám všem, že ve středu a na počátku každého zamyšlení a porozumění musí být přijetí, uznání a naslouchání zraněným lidem.

Nový přístup, revize a prověření zla a utrpení plynoucího ze zneužívání moci a svědomí a ze sexuálního zneužívání, spáchaného též osobami z řad církve, je nutností a úkolem, kterému je třeba se okamžitě věnovat ve všech prostředích a na všech úrovních církve. Zahrnuje revizi a reformu teologických, duchovních a pastoračních konceptů a kanonického práva, charismat a cílů církevních sdružení, institucí a organizací, náboženských řádů, institutů zasvěceného a apoštolského života, nových forem zasvěceného života, církevních hnutí a dalších skupin v rámci církve.

NASLOUCHÁNÍ

HLUBOKÉMU UTRPENÍ

„Trpí-li jeden úd, trpí s ním všechny ostatní údy“ (1 Kor 12,26). Tato slova svatého Pavla mi hlasitě znějí v srdci, když se opět dozvídám o utrpení, které mnoho mladistvých prožilo kvůli pohlavnímu zneužívání, zneužívání moci a zneužívání svědomí ze strany velkého množství kněží a zasvěcených osob. Je to zločin, který působí hluboká zranění z bolesti a bezmoci především obětem, ale také jejich rodinám a celému společenství, ať už jde o lidi věřící, anebo nevěřící. Při pohledu do minulosti není žádné úsilí ve snaze prosit o odpuštění nebo napravit spáchané škody dostatečné. A při pohledu do budoucnosti nebude nikdy málo toho, co lze podniknout pro vytvoření prostředí, ve kterém je možné nejen se opakování těchto situací vyvarovat, ale také znemožnit, aby se takové skutky kryly a přetrvávaly. Bolest obětí a jejich rodin je také naší bolestí, a proto je třeba, abychom znovu zdůraznili své odhodlání zabezpečit ochranu mladistvých i dospělých osob v situaci ohrožení.

(List papeže Františka Božímu lidu, 20. srpna 2018)

1

SEXUÁLNÍ ZNEUŽÍVÁNÍ

1) SEXUALITA JAKO DAR

V křesťanském pojetí je lidská bytost stvořena k obrazu a podobě Boží. Tím je dána její důstojnost jakožto muže a ženy; vyzdvižena rozdílnost i vzájemnost, jelikož muž a žena jsou stvořeni jeden pro druhého, napodobujíce Boha Otce, který je pro člověka vším.

Sexualita je současně darem i úkolem, prostupuje rozvojem osobnosti a schopnosti vztahů s druhými a s Druhým, umožňuje přijímat a oceňovat odlišnost druhého jakožto jiného, než jsem já, bez přizpůsobování kohokoliv sobě samému. Takto žitá sexualita umožňuje prožívat vztahy plné vzájemného doplňování a respektu. Je tím, co dodává energii do života a do každého vztahu: božským požehnáním!

K ochraně lidské a křesťanské hodnoty sexuality byly v průběhu času definovány morální normy sloužící dobru člověka na úrovni jednotlivce i společenství. V dějinách křesťanství byly tyto normy občas vystaveny riziku, že budou idealizovány a absolutizovány a že téměř nahradí nebo zastíní hodnoty sexuality jako takové; v konečném důsledku zredukovaly vizi sexuality na čistě morální hledisko, na těžko zvladatelnou sérii impulzů a na oblast života, v níž je každý přestupek považován za těžký hřích, jenž musí být přísně potrestán.

Tato reduktivní interpretace někdy vedla k většímu zdůraznění zákazů než krásy sexuality; toto vyzdvihování negativního aspektu a nikoli daru obdrženého shora prohloubilo nedůvěřivý přístup křesťanů, řeholníků a duchovenstva k sexualitě jako takové.

2) REALITA SEXUÁLNÍHO ZNEUŽÍVÁNÍ

Fenomén sexuálního zneužívání nezletilých a zranitelných osob je přítomen od počátku lidstva. Ve všech kulturách a náboženstvích bylo a je považováno za tabu a zároveň hodnoceno jako závažný trestný čin. Ve Starém zákoně hovoří zkušenost Božího lidu o Boží solidaritě a zápalu pro jeho lid a pro dobro všech. Zejména je zdůrazněna jeho starost o vdovy, chudé a sirotky. V Novém zákoně Ježíš porušuje tradiční normy a vzorce týkající se nemocných, žen a dětí. Přijímá ty nejmenší a staví je do středu své mise jako vzor těm, kdo hledají Boží království. Dělá tím revoluční gesto vzhledem k podřízenému postavení, které bylo kulturou té doby dětem dáno. Ježíš se představuje jako strážce a ochránce dětí, když varuje každého, kdo by jim ublížil: „Kdokoli by svedl jednoho z těchto maličkých, kteří ve mne věří, bylo by pro něj lepší, kdyby mu na krk pověsili mlýnský kámen a hodili ho do moře“ (Mk 9,42).

Konec ukázky