Ukážka z elektronickej knihy

Original English language edition first published in 2020
under the title Good Girl, Bad Blood by Egmont Books,
an imprint of HarperCollins Publishers Limited,
1 London Bridge Street, London SE1 9GF

Copyright © Holly Jackson 2020

The Author has asserted her moral rights.

All rights reserved.

Translation © Dominika Weinstock 2020

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o., Bratislava 2021

ISBN 978-80-556-4837-8

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať ani šíriť v nijakej forme ani nijakými prostriedkami, či už elektronickými, alebo mechanickými, vo forme fotokópií či nahrávok, respektíve prostredníctvom súčasného alebo budúceho informačného systému a podobne bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

Z anglického originálu Holly Jackson: Good Girl, Bad Blood,
ktorý vyšiel vo vydavateľstve Electric Monkey, an imprint of Egmont Books, London 2020, preložila Dominika Weinstock.

Prvé slovenské vydanie

Zodpovedná redaktorka Františka Gibalová

Editorka Dana Brezňanová

Vydalo Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o., Bratislava v roku 2021.

Sadzba Alias Press, s. r. o., Bratislava

Tlač FINIDR, s. r. o., Český Těšín

10 9 8 7 6 5 4 3 2 1

www.slovart.sk

Cena uvedená na obálke knihy je nezáväzným
odporučením pre konečných predajcov.

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Holly Jackson

je autorka týchto kníh:

séria Ako nájsť vraha

Ako nájsť vraha (Príručka pre dobré dievčatá)

DOBRÉ DIEVČATÁ KONČIA ZLE

Benovi

a všetkým tvojim verziám  za posledných desať rokov.

Potom a predtým

Vravíte si, že podľa hlasu by ste vraha odhalili.

Že ich lži majú inú štruktúru; azda takmer nepostrehnuteľný posun. Hlas, ktorý sa zastrie, je ostrý a nerovný a pravda prekĺzne pod jeho vyštrbenými hranami. Také niečo ste si hovorili, však? Každý si myslí, že by ho odhalil, keby k tomu došlo. Ale Pip nie.

„Strašná tragédia, ako to nakoniec dopadlo.“

Sedela oproti nemu, pozerala mu do láskavých očí lemovaných vráskami, jej telefón medzi nimi nahrával každý zvuk, potiahnutie nosom a odkašľanie. Verila všetkému, každému slovu.

Pip posunula prsty po dotykovej ploche a vrátila audiozáznam späť.

„Strašná tragédia, ako to nakoniec dopadlo.“</

Z reproduktorov znova zaznel hlas Elliota Warda a zaplnil jej tmavú izbu. Zaplnil jej hlavu.

Zastaviť. Klik. Opakovať.

„Strašná tragédia, ako to nakoniec dopadlo.“

Počula to už možno stokrát. Možno tisíckrát. A nepostrehla nič, ničím sa neprezradil, žiadna zmena, pokojne kĺzal medzi lžami a polopravdami. Muž, ku ktorému kedysi vzhliadala takmer ako k otcovi. Ale veď aj Pip klamala, nie? A navrávala si, že to spravila, aby ochránila ľudí, ktorých ľúbi, ale neodôvodňoval to predsa rovnako aj Elliot? Pip si nevšímala hlas vo vnútri; pravda je vonku, aspoň väčšina, a k tomu sa upínala.

Pokračovala k časti, pri ktorej sa jej vždy zježili chlpy.

„A myslíte si, že Sal zabil Andie?“ pýtal sa Pipin hlas z minulosti.

„... bol to taký milý chlapec. Ale vzhľadom na dôkazy nevidím inú možnosť, len tú, že to spravil. Takže, aj keď to znie zle, myslím, že to musel byť on. Neexistuje iné vysvetlenie...“

Pipine dvere do izby sa s buchnutím otvorili.

„Čo robíš?“ vyrušil ju hlas zo súčasnosti, hlas, v ktorom bolo počuť úškrn, lebo veľmi dobre vedel, čo robí.

„Vyľakal si ma, Ravi,“ podráždene odvrkla a náhlivo zastavila zvukovú stopu. Nechcela, aby Ravi ešte niekedy počul hlas Elliota Warda.

„Sedíš tu potme a počúvaš tie záznamy, ale ja ťa ľakám?“ vytkol jej Ravi, šťukol vypínačom a žltá žiara sa mu odrazila od tmavých vlasov spadnutých do čela. Nasadil výraz, ktorým ju vždy dostal, a Pip sa usmiala, lebo bolo nemožné neusmiať sa.

Odsunula sa od stola. „Ako si sa vôbec dostal dnu?“

„Tvoji rodičia s Joshom boli práve na odchode s veľmi pôsobivo vyzerajúcou citrónovou tortou.“

„Aha, áno,“ spomenula si. „Išli privítať nových susedov. Do domu Chenovcov kúsok odtiaľto sa práve prisťahoval mladý pár. Mama im ho predala. Greenovci... alebo možno Brownovci, nepamätám si presne.“

Predstava, že v tom dome bude bývať iná rodina, že jeho staré priestory pretvoria a vyplnia nové životy, bola zvláštna. Pip sa sem s rodinou presťahovala ako päťročná a už vtedy tam, o štyri domy ďalej, býval Zach Chen, s ktorým sa skamarátila. Nelúčili sa navždy, každý deň sa so Zachom vídali v škole, ale jeho rodičia sa rozhodli, že v tomto meste už po všetkých tých problémoch nedokážu ďalej žiť. Pip si bola istá, že aj ju považujú za veľkú časť všetkých tých problémov.

„Mimochodom, večera je o pol ôsmej,“ ozval sa Ravi a hlas sa mu zrazu ťarbavo potkýnal o slová. Pip naňho pozrela; svoju najkrajšiu košeľu mal vpredu zasunutú v nohaviciach a... naozaj má nové topánky? Pristúpil k nej a vtedy zacítila aj vodu po holení, no zrazu zastal, nepobozkal ju na čelo ani jej rukou neprehrabol vlasy. Namiesto toho si sadol na posteľ a pohrával sa s rukami.

„Čo znamená, že si tu o dve hodiny skôr,“ usmiala sa Pip.

„Á-áno.“ Odkašľal si.

Prečo sa správa tak čudne? Bol Deň svätého Valentína, ich vôbec prvý, odkedy sa spoznali, a Ravi rezervoval stôl v podniku Siréna mimo mesta. Pipina najlepšia priateľka Cara bola presvedčená, že jej dnes Ravi navrhne, aby spolu chodili. Vravela, že by na to pokojne stavila aj peniaze. Keď na to Pip pomyslela, v bruchu cítila vzdúvajúcu sa horúčavu, ktorá sa jej rozlievala až do hrude. Ale možno to nebude ono: na Deň svätého Valentína pripadali aj Salove narodeniny. Keby Raviho starší brat nebol zomrel v osemnástich, mal by dnes dvadsaťštyri rokov.

„Ako ďaleko už si?“ spýtal sa Ravi a kývol hlavou na laptop, ktorého obrazovku zapĺňali špicaté modré čiary programu Audacity na úpravu audiosúborov. Tie modré čiary obsahovali celý príbeh. Od začiatku jej projektu až do úplného konca; každú lož, každé tajomstvo. Dokonca aj zopár jej vlastných.

„Je to hotové,“ odvetila Pip a sklopila zrak k novému USB mikrofónu zapojenému do počítača. „Dokončila som to. Šesť epizód. Pri niektorých telefonických rozhovoroch som musela použiť efekt na zníženie šumu z okolia, aby sa zlepšila kvalita, ale je to hotové.“

V zelenom plastovom obale vedľa mikrofónu ležali súhlasy so zverejnením, ktoré všetkým rozposlala. Podpísané a vrátené jej dávali povolenie zverejniť rozhovory v podcaste. Dokonca ho vo väzení podpísal aj Elliot Ward. Dvaja ľudia však odmietli: Stanley Forbes z miestnych novín a, samozrejme, Max Hastings. Ale Pip dokázala vyrozprávať tento príbeh aj bez ich hlasov; prázdne miesta vyplnila produkčnými záznamami, ktoré nahrala pre podcast ako monológ.

„Už si to dokončila?“ čudoval sa Ravi, hoci nemal byť prečo prekvapený. Poznal ju, možno lepšie ako ktokoľvek iný.

Odkedy vystúpila v aule a všetkým rozpovedala, čo sa naozaj stalo, prešlo len pár týždňov. No príbeh v médiách stále nebol celkom pravdivý; aj teraz všetko radšej vysvetľovali po svojom, lebo to bolo čistejšie, úhľadnejšie. Prípad Andie Bellovej bol však všetko možné, len nie úhľadný.

„Ak chceš, aby sa niečo spravilo poriadne, musíš to spraviť sám,“ vzdychla Pip a pohľadom kĺzala po špicatých audio  klipoch. V tej chvíli sa nevedela rozhodnúť, či má pocit, že sa práve niečo začína alebo končí. Vedela však, čo z toho chce, aby to bolo.

„Čo bude ďalej?“ spýtal sa Ravi.

„Vyexportujem súbory s epizódami, nahrám ich na Soundcloud podľa harmonogramu raz do týždňa a potom skopírujem RSS kanál do podcastových adresárov ako iTunes alebo Stitcher. Ale ešte nie som úplne hotová,“ dodala. „Musím nahrať úvod s podmazom, ktorý som našla na Audio Jungle. Ale ak chceš nahrať úvod, potrebuješ názov.“

„Aha,“ došlo Ravimu a natiahol sa dozadu, „stále nemáme názov, lady Fitz-Amobiová?“

„Máme,“ vyhlásila. „Zúžila som výber na tri možnosti.“

„Sem s nimi,“ vyzval ju.

„Nie, budeš si ma pre ne doberať.“

„Nebudem,“ odvetil vážne s tým najjemnejším náznakom úsmevu.

„Dobre.“ Pozrela sa do poznámok. „Možnosť A je: Vyšetrovanie justičného omylu. Čo... Ravi, vidím, ako sa smeješ.“

„To bolo zívnutie, prisahám.“

„Tak ani možnosť B sa ti nebude páčiť, lebo je to Štúdia uzavretého prípadu: Andie Bellová – Ravi, prestaň!“

„Čo... Prepáč, neviem si pomôcť,“ smial sa tak, až mal v očiach slzy. „Ibaže... máš toľko skvelých vlastností, Pip, ale jedna vec ti naozaj chýba...“

„Chýba?“ Zvrtla sa na stoličke, aby mu videla do tváre. „Niečo mi chýba?“

„Áno,“ odvetil a opätoval jej predstieraný tvrdý pohľad. „Šťava. Si takmer úplne bez šťavy, Pip.“

„Nie som bez šťavy.“

„Musíš ľudí pritiahnuť, zaujať ich. Musíš tam mať slovo ako ,zabiť‘ alebo ,mŕtvy‘.“

„Ale to podporuje senzáciechtivosť.“

„Ak chceš, aby ťa ľudia vôbec počúvali, presne to potrebuješ,“ prikývol.

„Ale všetky moje možnosti sú výstižné a...“

„Nudné?“

Pip po ňom hodila žltý zvýrazňovač.

„Potrebuješ niečo, čo sa rýmuje, alebo aliteráciu. Niečo so...“

„Šťavou?“ doplnila ho raviovským hlasom. „Tak teda vymysli niečo ty.“

„Počin zločin,“ navrhol. „Nie, och, Little Kilton... možno niečo ako Little Kill Town, malé vražedné mesto.“

„Fuj, nie,“ zavrhla to Pip.

„Máš pravdu.“ Ravi sa postavil a začal sa prechádzať. „To, čo ťa robí jedinečnou a predáva ťa, si v podstate ty sama. Sedemnásťročná baba, čo vyriešila prípad, ktorý polícia považovala za dávno uzavretý. Čo teda si?“ pozrel sa na ňu prižmúrenými očami.

„Nechápavá, evidentne,“ odvetila s predstieraným podráždením.

„Študentka,“ premýšľal Ravi nahlas. „Dievča. Projekt. Aha, čo takto Projekt vražda a ja?“

„Nie.“

„Dobre...“ Hrýzol si peru a pri tom pohľade Pip zovrelo žalúdok. „Tak teda niečo s vraždou, zabitím alebo mŕtvolou. A ty si Pip, ktorá je študentka a dievča, ktoré je dobré v... och, doriti,“ zahrešil náhle a vypúlil oči. „Mám to!“

„Čo?“

„Prišiel som na to,“ vyhlásil, očividne spokojný sám so sebou.

„No tak hovor.“

„Ako nájsť vraha. Príručka pre dobré dievčatá.“

„Nieeeee.“ Pip pokrútila hlavou. „To je zlé, až príliš silené.“

„O čom točíš? Je to dokonalé.“

„Pre dobré dievčatá?“ spýtala sa pochybovačne. „O dva týždne budem mať osemnásť, nebudem prispievať k vlastnej infantilizácii.“

„Ako nájsť vraha. Príručka pre dobré dievčatá,“ povedal Ravi hlbokým hlasom, akoby uvádzal filmovú upútavku, vytiahol Pip zo stoličky a pritočil si ju k sebe.

„Nie,“ odmietla.

„Áno,“ odvrkol, jednu ruku jej položil na pás a teplými prstami jej tancoval po rebrách.

„V žiadnom prípade.“

Recenzia podcastu Ako nájsť vraha. Príručka pre dobré dievčatá: Najnovší obľúbený podcast o skutočnom zločine vrcholí mrazivým finále

BENJAMIN COLLIS 28. MARCA

Ak ste ešte nepočúvali šiestu epizódu podcastu Ako nájsť vraha. Príručka pre dobré dievčatá, ďalej ani nečítajte. Nasledujú vážne spoilery.

Samozrejme, mnohí z nás už vlani v novembri vedeli, ako sa táto záhada skončí, lebo sa dostala do všetkých správ, no tento príbeh nebol len o tom, kto to spravil. Skutočným príbehom podcastu Ako nájsť vraha. Príručka pre dobré dievčatá bola cesta, ktorá sa začala predtuchou 17-ročnej pátračky týkajúcou sa uzavretého prípadu – tínedžerky Andie Bellovej, ktorú údajne zavraždil jej priateľ Sal Singh – a pokračovala špirálovitou spleťou temných tajomstiev, ktoré odhalila vo svojom malom meste. Neustále sa meniaci podozriví, klamstvá a zvraty.

Ani v poslednej epizóde, v ktorej sa dozvedáme pravdu, nie je o zvraty núdza, počnúc Pipiným šokujúcim odhalením, že Elliot Ward, otec jej najlepšej priateľky, napísal tie výhražné odkazy, ktoré Pip dostávala počas vyšetrovania. Nezvratný dôkaz toho, že bol do prípadu zapletený, a naozajstný moment, keď Pip „stratila nevinnosť“. Spolu s Ravim Singhom – Salovým mladším bratom a spolupátračom v tomto prípade – sa domnievali, že Andie Bellová možno stále žije a Elliot ju celý čas zadržiava. Pip na vlastnú päsť konfrontovala Elliota Warda a prerozprávaním jeho slov sa objasňuje celý tento príbeh. Nezákonný vzťah medzi študentkou a učiteľom, ktorý údajne iniciovala Andie. „Ak je to pravda,“ teoretizuje Pip, „myslím, že Andie chcela uniknúť z Little Kiltonu, najmä od otca, ktorý sa vraj podľa jedného zdroja k svojej rodine správal panovačne a emocionálne ju zneužíval. Možno si Andie myslela, že jej pán Ward zabezpečí miesto na Oxforde ako Salovi, a tak by mohla odísť ďaleko od domova.“

V tú noc, keď zmizla, šla Andie do domu Elliota Warda. Pohádali sa. Andie sa potkla a udrela si hlavu o stôl. No kým Ward odbehol po lekárničku, Andie sa vyparila do tmavej noci. Keď ju v nasledujúcich dňoch oficiálne vyhlásili za nezvestnú, Elliot Ward spanikáril, lebo veril tomu, že Andie zomrela následkom zranenia hlavy. Obával sa, že keď polícia nájde jej telo, objaví aj nejaký dôkaz, ktorý ho usvedčí. Jeho jedinou nádejou bolo podhodiť im presvedčivejšieho podozrivého. „Keď mi hovoril,“ pokračuje Pip, „ako zabil Sala Singha, plakal.“ Ward to narafičil ako samovraždu a nastražil dôkazy, aby si polícia myslela, že Sal zabil svoju priateľku a potom sám seba.

O niekoľko mesiacov však Ward ostal v šoku, keď zbadal Andie, pochudnutú a neupravenú, kráčať po krajnici. Tak napokon predsa len nezomrela. Ward jej nemohol dovoliť vrátiť sa do Little Kiltonu, a tak sa na päť rokov stala jeho väzenkyňou. Život však prináša divokejšie zvraty ako knihy: vysvitlo, že osoba, ktorú Ward ukrýval na povale, nebola Andie Bellová. „Veľmi sa na ňu podobala,“ vyhlásila Pip, „dokonca mi sama povedala, že je Andie.“ V skutočnosti však šlo o Islu Jordanovú, zraniteľnú mladú ženu s duševným postihnutím. Elliot celý čas presviedčal sám seba – a Islu –, že je Andie Bellová.