Američanka Francesca Simon žije so svojím manželom a synom Joshuom v Londýne. Vyrastala v Kalifornii, študovala na univerzitách v Yale a Oxforde. Istý čas písala ako nezávislá novinárka články o divadle a stravovaní. V súčasnosti je úspešnou autorkou detských kníh, od ilustrovaných knižiek pre najmenších po knihy pre mládež.

S láskou venujem Joshuovi a jeho priateľom – Dominikovi, Eleanor, Freddiemu, Harrymu, Joeovi, Robbiemu a Tobymu

Text © Francesca Simon 1994

Illustrations © Tony Ross 1994

First published in Great Britain in 1994

By Orion Children’s Books

Translation © Darina Zaicová 2006, 2013

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o., Bratislava 2006, 2013

Z anglického originálu Horrid Henry by Francesca Simon, ktorý vyšiel vo vydavateľstve Orion Publishing Group, London, preložila Darina Zaicová.

Zodpovedná redaktorka Elena Slobodová

Editorka Zuzana Šeršeňová

Sadzba a zalomenie ITEM, spol. s r. o., Bratislava

Tlač PATRIA I., spol. s r. o., Prievidza

Cena uvedená na obálke knihy je nezáväzným odporúčaním pre konečných predajcov.

ISBN 978-80-556-0844-0

10 9 8

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

1.

GRÁZLIK GABO A JEHO POSLUŠNÝ DEŇ

Gabo je grázlik.

Hovorí to každý, dokonca aj jeho mama.

Rád ľudí obhadzuje jedlom, chniape po nich, rád sa tlačí, strká a štuchá. Dokonca aj jeho vlastný plyšový macík sa mu vyhýba, ak sa dá.

Jeho rodičia sú zúfalí.

„Čo si len s týmto strašným chlapcom počneme?“ nariekala mama.

„Ako je možné, že takí milí ľudia ako my majú také hrozné dieťa?“ zavzdychal otec.

Keď rodičia viedli Grázlika Gaba do školy, vždy išli pár krokov za ním a tvárili sa, že nie je ich.

Deti ukazovali na Gaba prstom a šepkali svojim rodičom: „To je Grázlik Gabo.“

„To je ten chlapec, čo mi hodil bundu do blata.“

„To je ten chlapec, čo zašliapol Petrovho chrobáka.“

„To je ten chlapec, čo...“ Skrátka, nech sa už stalo hocičo, určite v tom mal prsty Gabo.

Grázlik Gabo má mladšieho brata.

Vzorného Vilka.

Vzorný Vilko vždy hovorí prosím a ďakujem.

Vzorný Vilko má rád zeleninu.

Vždy používa vreckovku a nikdy si nevŕta v nose.

„Prečo nemôžeš byť vzorný ako Vilko?“ vzdychala Gabova mama každý deň.

A vtedy, ako zvyčajne, Gabo predstieral, že ju nepočuje. Ďalej veselo rozpúšťal Vilkove voskové pastelky na radiátore.

Jedného dňa si Grázlik Gabo pomyslel, že by mohol byť poslušný. Ktovie, čo sa stane.

A naozaj. Na druhý deň Gabo nevylial Vilkovi na hlavu vodu, tak ako to robil každé ráno.

Vilko nevykríkol ako každé ráno, nuž rodičia zaspali a Gabo s Vilkom prišli neskoro do skautského krúžku.

Gabo sa tešil, Vilka, naopak, mrzelo, že sa oneskorili.

Ale pretože bol vzorný, nesťažoval sa a nefňukal.

Koniec ukážky