Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © Fischer Kinder und Jugendbuchverlag GmbH, Frankfurt am Main,

Translation © Branislav Kočan, 2020

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o., 2020

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať ani šíriť v akejkoľvek forme alebo akýmikoľvek prostriedkami, či už elektronickými, alebo mechanickými, vo forme fotokópií či nahrávok, respektíve prostredníctvom súčasného alebo budúceho informačného systému bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

SHERLOCK JUNIOR

A strelec bez hlavy

Z nemeckého originálu: Sherlock Junior und der kopflose Bishof,  ktorý vyšiel vo vydavateľstve Fischer Kinder und Jugendbuchverlag GmbH,  Frankfurt am Main v roku 2017, preložil Branislav Kočan.

Zodpovedná redaktorka Jana Lučeničová

Editorka Katarína Škorupová

Sadzba Alias Press, s r. o., Bratislava

Tlač FINIDR, s. r. o., Český Těšín

Cena uvedená na obálke knihy je nezáväzným  odporúčaním pre konečných predajcov.

ISBN 978-80-556-4477-6

10 9 8 7 6 5 4 3 2 1

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Londýnska hmla – vonku

Saturday morning. Je sychravé sobotné  ráno. Od Temže sa dvíha hustá hmla.

Dve postavy prechádzajú ponurými ulicami Londýna. Sú to rafinovaní podvodníci?  Nie! Sú to obyčajní vreckoví zlodeji? Nie!  Sú to nebodaj vrahovia, ktorí hľadajú  ďalšiu obeť? To už vôbec nie.

Sú to naši dvaja detektívi – dnes však  majú voľno. Nemusia ísť do školy, pretože  je sobota, a nový prípad teraz tiež nemajú.

Sherlock Holmes Piaty si vyhrnie golier na károvanom kabáte. Čiapku si zarazí  hlbšie do tváre.

„It’s cold, Watson!“ zamrmle.  „Very cold.“

Watson prikývne. Áno, je naozaj  chladno.

Watson sa v skutočnosti volá Walter a pochádza z Berlína. Odkedy však z neho Sherlock spravil svojho asistenta, je na svoje nové meno pyšný. Rovnako sa totiž volal aj asistent Sherlocka Holmesa Prvého.

„Kde je najbližšia stanica metra?“ pýta sa netrpezlivo Watson.

Jeho šéf nadnes vymyslel špeciálny  program. Watson vie, že nudiť sa určite nebude.

„This way,“ zavelí Sherlock a zahne za roh.

„Now we have to turn left. Then we have to turn right. And then right again.“

Presne tak aj idú: najprv zabočia doľava a potom dvakrát doprava. Už sú na mieste.

„Kam vlastne ideme?“ pýta sa Watson a študuje plán metra.

„Holborn Station is close to our target,“ vysvetľuje Sherlock. Zjavne to miesto, kam chce Watsona zobrať, veľmi dobre pozná.

„To je tu,“ ťuká Watson prstom na stanicu, ktorá má byť blízko ich cieľa. Je neďaleko Tottenham Court Road.

Zo stanice je to naozaj len kúsok. O chvíľu  už naši priatelia stoja pred veľkou bielou budovou. Vyzerá ako grécky chrám.  Pri vchode je však nápis:  THE BRITISH MUSEUM.

„This is my favourite museum,“ nadchýna sa Sherlock. Dnes chce svoje obľúbené múzeum ukázať Watsonovi.

Watson si zloží okuliare a utiera si sklá,  ktoré sa mu v hmle zarosili. Sherlock podíde k pokladni.

„Good morning, madam,“ pozdraví zdvorilo. Pani za pokladnicou priateľsky odvetí: „Good morning, kid.“ Vzápätí sa opýta, čo pre Sherlocka môže urobiť: „What can I do for you?“

„I’d like to buy a catalogue,“ odvetí Sherlock.

„That’s two pounds, please.“

Geniálny detektív vyloví z vačku dve libry a dostane za ne hrubý katalóg. Sú v ňom fotografie najvýznamnejších exponátov múzea. Vedľa každej je informácia, v ktorej miestnosti sa nachádzajú.

„Oh, look at this!“ zvolá Sherlock nadšene. „The Lewis Chessmen from the Middle Ages. They’re wonderful, aren’t they?“

Šachové figúrky z ostrova Lewis? Watson  si opäť nasadí okuliare a poslušne sa pozrie do katalógu. Sherlock mu drží pod nosom stránku s radom figúrok. Pochádzajú  zo stredoveku, ako Sherlock správne  podotkol. Sú naozaj nádherné.

Watson sa domnieva, že ich asi  vyrobili z nejakých klov, lebo majú  svetložltú farbu.

„Let’s look at the real ones,“ navrhne Sherlock. „They’re on the upper floor,  in room 40.“ Hneď sa vydá na horné poschodie. Vstup do múzea je zadarmo.

Watson je zvedavý, aj on by rád videl figúrky na vlastné oči. Nasleduje preto svojho šéfa do miestnosti č. 40.

Lewis Chessmen sa nachádzajú vo vitrínach uprostred veľkej miestnosti. Patria k najväčším atrakciám múzea a tlačí sa okolo nich hromada ľudí. Watson sa musí postaviť na špičky, aby vôbec niečo videl.

„There are sixteen chessmen in this showcase,“ šomre si Sherlock.

Vo vitríne, pred ktorou stojí, sa nachádza šestnásť šachových figúrok. Watson si ich pre istotu prepočíta. V kriminálnych prípadoch  je dôležitá každá maličkosť, opakuje mu stále Sherlock. Touto zásadou sa riadi aj vtedy,  keď žiadny prípad neriešia.

Figúrky pravdepodobne pochádzajú z dvanásteho storočia, dočíta sa Watson.  Majú teda viac ako osemsto rokov a ich hodnota je nevyčísliteľná!

„They’re more than eight hundred  years old!“ žasne aj Sherlock. „I like  the king, the queen and the knight  most.“

Watson prikývne. Jeho šéfovi sa najviac  páči kráľ, kráľovná a kôň. A jemu?

Watson sa pretlačí bližšie k vitríne.  „Najviac sa mi páči strelec,“ vyhlási  nakoniec. „Ten bez hlavy. Vyzerá dosť hrôzostrašne.“

Sherlock sleduje jeho pohľad. Potom sa pozrie do katalógu. Hneď zase do vitríny.

„The bishop has no head!“ zhíkne.

Znie to naozaj znepokojene, hoci Watson  pred chvíľou konštatoval to isté.