David Bochníček

Nejlepší sezona

Vydal Jiří Raichl, Vrábská 2239B, Brandýs n/L, v roce 2019

Vydání první

text © David Bochníček, 2019

cover © Kateřina Vostrá, 2019

ISBN 978-80-88318-15-6

www.pribehy.eu

Zvláštní poděkování patří manželům Raichlovým za obrovskou pomoc a nadšení.

Kniha vznikla za laskavého přispění majitele a provozovatele SPORTBARu RADÍK Josefa Šulce

a

štědrého mecenáše Jana Vrbaty.

Koupí této publikace přispějete na pořízení

nových kopacích míčů pro děti z Mateřské školy Libocká.

Slovo nakladatele

Bělehrad, 20. června 1976.

Finále evropského šampionátu v kopané: Československo proti Německé spolkové republice.

V základní hrací době naši promarnili dvoubrankový náskok. Minutu před koncem hlavičkuje Hölzenbein do šibenice Viktorovy branky, čímž nasměruje zápas k prodloužení.

V něm rozuzlení nepřichází. Na řadě jsou penalty.

Vršovice, 20. června 1976.

Finále evropského šampionátu v kopané v televizi. Je už pěkných pár hodin přes mou běžnou večerku, ale pro dnešek máti přimhouřila všechny oči i brýle a nechala desetiletého špunta dokoukat to drama do konce.

Míč si postupně staví Masný, Bonhof, Nehoda, Flohe, Ondruš, Bongartz a Jurkemik. Všichni promění. Brankáři Ivo Viktor a Sepp Meier nemají nárok. Během celého rozstřelu si na balon ani nesáhnou.

Vedeme 4:3 a čtvrtou sérii uzavírá Uli Hoenes. Nepochopitelným zkratem posílá merunu pánubohu do oken.

Nezmrvíme-li příští pokus, jsme mistři Evropy.

Tepová frekvence trojice vyšilovačů před televizorem značky Tesla Orava dosahuje závratných hodnot. Když máti zjistí, že poslední pencli půjde kopat Antonín Panenka, zoufale utrousí:

„Panenka? Ten to nedá. Ten to nedá!“

Táta mlčí. Se záhadným úsměvem Mony Lisy. Protože on fotbalu docela rozumí. Na rozdíl od matky.

Antonín Panenka, ikona vršovických Klokanů, si bere rozběh pomalu přes půl hřiště. Načež vyrazí děsivým sprintem. Argentinský reprezentační trenér César Luis Menotti to později komentuje slovy:

„Jako by chtěl gólmana zabít …“

Kdeže.

Sepp Meier riskne robinzonádu po levé ruce, ale i kdyby riskl pravou, dopadlo by to úplně stejně. Protože míč z Panenkovy kopačky se pomalounku snáší nadýchaným obloučkem do středu branky. Nebýt fyzikálních zákonů, možná by ho Meier stihl lapit. Ale gravitace posílá slavného brankáře do tábora poražených – což je přesně to, s čím Antonín kalkuloval. Stejná gravitace měkce usadí mičudu do čeřenu.

Je dobojováno. Zrodil se zázrak. Zrodil se jediný fotbalový triumf v našich dějinách.

Co se v tu chvíli děje u nás doma, to nelze popsat. A nejen tam. Celým náměstím se nese vítězný ryk z mnoha a mnoha oken.

Náměstí Svatopluka Čecha, odkud je to do klokaního Ďolíčku, co by kamenem dohodil, slaví grandiózní okamžik svého hrdiny.

Tolik moje osobní vzpomínka, úzce svázaná s tématem této knížky. Její autor je režisér a scénárista krátkých filmů, divadelní a televizní osvětlovač, milovník a výrobce vína, nadšený hudebník, útočník v malé kopané … V době, kdy Antonína Panenku proslavil jeho vršovický dloubák, byl Davidu Bochníčkovi rok. Takže bělehradské finále nesledoval.

„Nejlepší sezona“ mapuje desetiletí (2009 – 2019) fotbalových bojů, úspěchů, porážek a slávy. Pisatel je fanouškem pražské Dukly se sparťanským srdcem, jak o sobě s oblibou říká, takže kniha je hlavně o držení palců těmto klubům. Osvěžujícím recesistickým prvkem jsou občas probublávající zprávy na téma, jak se daří týmu FC Pivušky, za který David válí v Hanspaulské lize. Kontrast mezi sportem „za prachy“ a sportem pro radost ze hry (a někdy i výhry) tak trochu evokuje ducha Klapzubovy jedenáctky …

Tato publikace je však mnohem víc než jen pouhým popisem sportovního fandovství. Je kronikou dekády našich životů, v nichž sport zvaný kopaná žije svůj příběh v kontextu společenských a politických událostí.

Tomu všemu je v následujících kapitolách nastaveno svérázné zrcadlo. Momenty z fotbalových klání autor nápaditě prokládá metaforami nebo aktualitami ze zcela jiných prostředí, aby vtipně a nenásilně objevil běžným pohledem neviděnou souvislost mezi nimi. Vznikl tak seriál osobitých mini-fejetonů, okořeněných neobvyklým filosofickým pohledem na realitu naší doby.

Vyhraje-li Sparta Praha, Real Madrid, FC Pivušky nebo třeba Slavoj Dolní Kotěhůlky, chleba sice levnější nebude a Mount Everest na nás bude i nadále shlížet z nadmořské výšky 8 848 metrů. Avšak ten pocit, kdy střelec vsítí vítězný gól a v ochozech propukne nespoutaná erupce nadšení, ten pocit … je k nezaplacení.

Přečtěte si o něm …

… jsem jen obyčejný člověk a mám rád fotbal

Prolog

Vše je dnes zmatené. Nic není tak, jak má být. Zemědělci rozlévají mléko po polích na protest proti dotacím z Evropské unie. Na jistých školách lze získat doktorát během čtrnácti dní. Ve Státní opeře se místo úchvatných árií usadil druhořadý muzikál. Když máte peníze, lze v této republice zřejmě vše. Například si můžete obstarat PhDr. před jménem a vstoupit do politiky.

Je listopad roku 2009. Připomínáme si 20. výročí vítězství demokracie v naší malé zemi.

V roce 1989 vyhnal neúnosný režim lidi do ulic. Bylo mi tenkrát 14 let. Celou věc jsem bral spíše z pohledu školáka, který chodil pod záminkou demonstrací hrát fotbal. Ne, že bych revoluci nefandil, ale na politiku jsem byl už tenkrát „malej“. Víc se mi vryl do srdce rok 1996, kdy národní tým získal stříbro na mistrovství Evropy v Anglii. To byla revoluce! Lid opět vyrazil do ulic a jásal o sto šest.

Politika a fotbal, dva fenomény žijící si zcela vlastním životem. Přesto oba hýbou světem, dokážou lid nadchnout a sjednotit nebo totálně zdeptat. Ne nadarmo jsou to dvě nejfrekventovanější společenská témata.

Když jde o fotbal, nikdy nejde o nic tak vážného jako jsou převraty a revoluce.

To je právě na fotbale kouzelné: překonává hranice, politické systémy i všechny časy dobré a zlé. Hraje se za války i v míru, po celé planetě a v jakoukoli denní dobu.

Zastávám názor, že fotbal je zrcadlem společnosti.

Tak se nedivme, že se první jarní kolo české nejvyšší soutěže hrálo 27. listopadu. A ne na jaře.

Nezbývá než doufat, že jak naše demokracie, tak i český fotbal, bude vzkvétat a dosahovat dobrých výsledků.

Sezona 2009 - 2010

jarní část

17. kolo

AC Sparta Praha – 1.FK Příbram

1

:

1

FK Bohemians Praha – SK Slavia Praha

0

:

1

FK Teplice – SK Dynamo České Budějovice

0

:

0

Konečně! Jaro je tady.

Tento víkend skončila zimní olympiáda a na trávníky opět vyběhli naši domácí fotbaloví hrdinové, aby rozehráli boj o vysněný pohár a titul mistra. Titul, který již delší dobu courá po různých klubech České republiky, a na jehož prázdné místo v útrobách letenského stadionu se práší.

Rozehráli boj, na začátek to byla pěkná mizérie. Sparta přes velké (alespoň podle mediálního humbuku) zimní posílení obrany darovala chabé Příbrami bod za remízu. Právě ona posila, stoper Erich Brabec (bývalý kapitán Slavie, který se dostal přes Turecko do Sparty), místo aby uklidil míč do autu, nechal ho pomalu kutálet k brankáři. Jarda Blažek, současná jednička letenského týmu, záměr zjevně nepochopil. Zmatku využil příbramský obránce a vyrovnal do prázdné branky. Hrůza: nejlepší obrana v lize? Ať se jdou vycpat. Co v zimě trénovali?

Soupeři o titul naštěstí předvedli ještě ubožejší holomajznu.

Slavia stěží přetlačila beznadějně poslední tým ze Střížkova, který si říká „pražští Bohemians“.

Vyhrál Jablonec, který po tomto kole vystřídal na čele tabulky Teplice.

Takže: jaro budiž požehnáno.

A i když Martina Sáblíková potěšila svými zlatými medailemi z olympijských her celý národ, fotbal je přece jen fotbal.

18. kolo

SK Kladno - AC Sparta Praha

0

:

1

SK Dynamo České Budějovice – SK Slavia Praha

2

:

3

FC Baník Ostrava – FK Baumit Jablonec

4

:

1

Před dvěma lety byl fotbalista Aaron Ramsey nejobletovanějším mladíčkem v Británii. Táhlo mu na osmnáct a předvídala se mu skvělá budoucnost. Stačila však jedna zlá chvíle, a vše je jinak. Soupeř ze Stokes ho při obraném zákroku sestřelil tak nešťastně, že mu zlomil jak lýtkovou, tak stehenní kost. Kariéru fotbalisty může ukončit jeden nešťastný okamžik. Na druhou stranu: máte-li štěstí, neexistuje krásnější a lepší zaměstnání.

Když jsem byl malý, měli jsme nakreslit, čím bychom se chtěli v dospělosti živit. Tenkrát jsem myslím nakreslil zpěváka a chtěl být hvězdou. Ve zbytku třídy se objevily obrázky popelářů, kosmonautů, doktorů atd. Jeden ze spolužáků chtěl být odmala fotbalistou, ve čtvrté třídě odešel na sportovní školu, v sedmé se vysekal na lyžích, v osmé se vrátil k nám na školu a teď dělá barmana. Popeláře nedělá nikdo. Kolik plakátů kosmonautů visí malým klukům v pokoji? Dokážete vyjmenovat alespoň pět vesmírných dobyvatelů? Kosmonautem se taky nikdo z nás nestal. Doktor je bezpochyby úžasné a úctyhodné zaměstnání. Léčíte a zachraňujete životy spoluobčanů. Kariéru začínáte budovat od mládí, kdy musíte být pilným a schopným žákem, studovat nejméně do třiceti, získávat dlouholetou praxi a až pak se dostanete k prvnímu pacientovi, který vám zajistí kvalitní živobytí.

Fotbalista. Do školy moc nechodí, protože musí na trénink. Je-li dobrý, může být už v sedmnácti oporou týmu a vycházející hvězdou. Pokud se vše povede, ve dvaceti je miláčkem davu. V pětadvaceti je zajištěn na celý život. Je vzorem pro miliony malých dětí, co chtějí být jako on. Další miliony dospělých v něj věří a mluví o něm zasvěceně a s úctou. Stane se nejcennějším zbožím na této planetě. Astronomické částky, točící se okolo něj (za přestupy, mediální prezentaci či suvenýry), by mu záviděla i americká NASA.

A nakonec v letech, kdy dobří zpěváci umírají, doktoři začínají, kosmonauti dolétávají a popeláři si marně lámou hlavu, kde si půjčí na dovolenou, odchází fotbalista dobře zabezpečen do zaslouženého „důchodu“. A může si dělat, co chce.

Které zaměstnání by mohlo být lepší?

19. kolo

FK Mladá Boleslav - AC Sparta Praha

1

:

2

SK Slavia Praha - FK Teplice

0

:

0

FK Baumit Jablonec - SK Kladno

1

:

0

Lidé jsou různí a líbí se jim různé věci. Co si jeden oškliví, druhého nadchne.

Namlsáte-li se v týdnu Ligou mistrů (hrou mančaftů jako je Barcelona, Arsenal, Inter Milán apod.), je pak těžké se o víkendu plně oddat vášni na našich ligových trávnících.

Ovšem to není můj případ. Chromého a ošklivého psa své přítelkyně mám taky rád a s láskou ho podrbu za uchem a věnuji mu pozornost.

S ligou je to stejné, mám ji prostě rád.

Sparta jela do Bolky a musela vyhrát, nemůže si dovolit rozdávat body kdejakému provinčnímu klubu. Od té doby, co škodovky vypadají k světu a daří se nejen městu, ale i fotbalu, se z hřiště mezi paneláky body vozí nelehko.

Boleslav má nestárnoucího Kuliče, kanonýra i skvělého tvůrce hry a nahrávače. Kdysi po něm sáhla pražská Sparta a chvíli válel i za ni. Jeho místo je však zřejmě mezi škodováky, kde ve čtyřiatřiceti letech dál sází góly a z čela tabulky střelců ukazuje mladým, že to jde.

Kulič se trefil i tentokrát a měli jsme namále. Naštěstí se probudil Libor Sionko a v nastaveném čase konečně skóroval. Taky ukázal, že to jde. Krásnou střelou přes hlavu napříč šestnáctkou vsítil první gól po návratu z Dánska. Zvýšil tak na 2:1. Odvezli jsme cenné tři body z kraje, kde vzkvétá automobilový průmysl. Z hřiště mezi paneláky.

Souboj obhájce titulu s lídrem tabulky z Teplic sliboval větší fotbalové hody. Na pěkném novém stadionu v Edenu, kde se slávističtí fandové opájejí choreografií a skandováním, se fotbal hraje většinou v nádherné kulise. Zápas skončil nejen bezbrankovou remízou, ale taky dvěma rozbitými hlavami a jednou otevřenou zlomeninou lýtkové a stehenní kosti. V prvním poločase nestačila sanitka jezdit mezi stadionem a nemocnicí a rozhodčí nastavoval dvanáct minut.

Remíza byla ideálním výsledkem v nelítostném boji o titul. Ztráta bodů Slavie a Teplic hraje Spartě krásně do karet.

To, že ta naše česká liga není zrovna půvabná jako Liga mistrů, neznamená, že ji nebudu mít rád. Mám rád chromého psa své přítelkyně. Mám rád i naši ligu.

Mám rád fotbal.

20. kolo

AC Sparta Praha – SK Sigma Olomouc

4

:

0

1.FC Slovácko - SK Slavia Praha

2

:

1

FK Teplice – 1.FC Brno

0

:

1

FC Baník Ostrava - SK Dynamo České Budějovice

0

:

1

1.FK Příbram - FK Baumit Jablonec

1

:

2

Přišlo skutečné jaro. Počasí otočilo a nabídlo překrásné, sluncem zalité fotbalové kolo. Všichni potencionální soupeři v boji o titul ztratili body na hřištích slabších týmů. Tedy až na Jablonec, kde si nejspíše mnou ruce a myslí na přední místa, ale že by zvedali na konci sezony pohár nad hlavu?

A tak kolo dopadlo velmi dobře pro Spartu. Deklasovali jsme korupční aférou zmítanou Olomouc 4:0 a po dvou letech se opět vyhoupli do čela tabulky, kde jsme byli naposled v září roku 2008.

V týdnu navštívil Prahu anglický princ Charles. Představitelé naší politické špičky připravili důstojné uvítání. Ukazovali hlavní město, místa, kde se za války bojovalo, navštívili operu Don Giovanni ve Stavovském divadle, povečeřeli s princem na Pražském hradě a tvářili se mile.

Proč nevzali člena královského rodu země, kde byla sepsána fotbalová pravidla, na naši ligu?

Povedený zápas by se jistě Princi Charlesovi líbil. Netuše nic o korupčních aférách a trestech, si mohl vychutnat nádherný volej Libora Sionka z dvaceti metrů. Nebo nevybíravou promluvu Tomáše Řepky k rozhodčímu (div, že nedostal kartu).

V Anglii trénují demokracii ještě déle než fotbal. Královnu všichni milují. A fotbal? To je slast a radost pohledět. První mistrovský titul v dějinách fotbalu získal v roce 1889 anglický Preston North End FC.

V Paříži ten rok otevírali Eiffelovku a v Čechách byla pod dohledem rakouského mocnáře Františka Josefa I. založena Česká obec sokolská.

Dnes máme za sebou 500. kolo české fotbalové ligy. Chceme-li uspět, musíme tvrdě makat a hrát čistě. Je třeba ctít soupeře a dodržovat platná pravidla. Potom se můžeme těšit na plné stadiony a krásnou hru. Potom se můžeme těšit na slušnou a krásnou demokracii bez korupčních afér.

21. kolo

FK Baumit Jablonec - AC Sparta Praha

0

:

0

SK Slavia Praha – FC Slovan Liberec

0

:

2

Kolo hrané uprostřed týdne. Po návštěvě anglického prince nastal i takzvaný anglický týden, kdy kluby hrají v neděli, ve středu a zase v neděli. Takhle nám liga brzy skončí.

Fotbal má kouzlo okamžiku, který se nedá opakovat. Můžete celých devadesát minut čekat na jednu jedinou šanci, na jednu jedinou akci. A nemusí být zrovna gólová.

V utkání Sparty s Jabloncem gól nepadl. A přesto odcházeli diváci plni dojmů.

V osmdesáté minutě nastřelil jablonecký Pekhart tyč prázdné branky. Jeslemi si prohodil Blažka a měl před sebou odkrytou bránu. Situaci podcenil, nechal se doběhnout stoperem Brabcem, který jeho dorážku vytěsnil na tyč. Mohl rozhodnout důležitý zápas o čelo tabulky, ale selhal. Domácí se chytali za hlavu a hostům se svalil kámen ze srdce.

Zážitek nemusí být dobrý či špatný, hlavně musí být intenzivní.

V týdnu se hrál na scéně Státní opery lyrikál pánů Hapky a Horáčka. Projekt, za kterým je hodně peněz, úsilí a dobrodružství. Ovšem když do hlavní role písničkového programu obsadí umělce, jenž svoje party nedokáže odzpívat dobře a bez falešných tónů, může jeho hra v závěrečném dějství zmařit úsilí celého týmu.

Patnáctimilionový Pekhart v nejdůležitějším zápase sezony selhal a zahodil šanci na úspěch. Jablonec mohl urvat tři body největšímu adeptovi na titul a notně posílit svoje naděje.

Lyrikál Kudykam mohl být dobrým dílem, jen kdyby měl na hrotu někoho, kdo v nejvypjatějším okamžiku neselže.

Po druhém zápase v řadě, kdy slávisti nedokázali předvést hru hodnou obhájce titulu a opět prohráli, seděli zdrceně a kajícně na hřišti a nechali si od svých fanoušků spílat.

Věděli, že nehráli dobře a že si nic jiného nezaslouží.

Nakonec však divák zatleská nebo zapíská a rozejde se do svých domovů.

Cestou si znovu opakuje jednotlivé momenty hry, diskutuje o nich a rozebírá je ze všech stran. Odnáší si zážitek.

Je jedno, zdali je dobrý či špatný, hlavně musí být intenzivní.

22. kolo

AC Sparta Praha – 1.FC Brno

3

:

0

FC Slovan Liberec - FK Baumit Jablonec

4

:

2

FC Baník Ostrava - SK Slavia Praha

3

:

1

1.FK Příbram - FK Bohemians Praha

3

:

2

Konec ukázky