Francesca Simon vyrastala v slnečnej Kalifornii. Na univerzitách v Yale a v Oxforde vyštudovala stredovekú históriu a literatúru. V súčasnosti žije s manželom a synom v Londýne. Ak práve nepracuje na ďalšej knihe, píše krátke články o divadle a reštauráciách, prípadne preháňa svojho tibetského španiela Šantiho.

Victorovi a Susan Bersovcom. Spomínam na dobré časy.

Text © Francesca Simon 1996

Illustrations © Tony Ross 1996

First published in Great Britain in 1996

by Orion Children’s Books

Translation © Darina Zaicová 2009

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o.,

Bratislava 2009

Z anglického originálu Francesca Simon: Horrid Henry Tricks the Tooth Fairy, ktorý vyšiel vo vydavateľstve Orion Publishing Group, London 2000, preložila Darina Zaicová

Zodpovedná redaktorka Elena Slobodová

Editorka Zuzana Šeršenová

Sadzba zalomenie, ITEM, spol. s r. o., Bratislava

Tlač PATRIA I, spol. s r. o., Prievidza

ISBN 978-80-8085-756-1

10 9 8 7 6 5 4

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

1.

GRÁZLIK GABO A ZÚBKOVÁ VÍLA

„To nie je fér!“ zvrieskol Grázlik Gabo. Dubasil po otcovej práve pohrabanej hriadke a rozšliapal mu sirôtky. „To vôbec nie je fér!“

Náladovej Nadi vypadli dva zuby. Mrzutej Mimi tri, Bystrej Bei dva. A to v jeden deň. Drzému Dávidovi chýbajú už štyri – dva hore a dva dolu, vďaka čomu dopľuje z lavice až na tabuľu.

Pažravému Paťovi vypadávajú zuby jedna radosť. Jeden dokonca vypadol aj Ufňukanému Urbankovi – a aj to už bolo dávno.

Každý deň sa niektoré decko došuchtá do školy s veľkou čiernou dierou v ústach a vo vrecku mu štrngajú centy, či dokonca eurá – podarúnok od zúbkovej víly. Takmer všetci, pravda, okrem Gaba.

„To je nespravodlivé!“ znovu sa rozčúlil Gabo. Kýval zubami, ťahal, tlačil, šklbal a mykal.

Ani sa nepohli.

Akoby ich mal v ústach prilepené extra silným lepidlom.

„Prečo ja?“ kvílil a pustošil petúnie. „Prečo musím mať ešte všetky zuby?“

Grázlik Gabo sedel vo svojom bunkri a mračil sa. Už mal plné zuby deciek, čo sa chvastali rozkývaným chrupom a nechutnými dierami medzi zubami. Každý, kto sa odteraz opováži pred Gabom vysloviť slovo „zub“, nech sa má pred ním na pozore!

„GABO!“ ozval sa zvonka piskľavý hlások. „Kde si?“

Grázlik Gabo sa schovával za halúzkami.

„Viem, že si v bunkri,“ volal Vzorný Vilko.

„Odpáľ!“ zavrčal Gabo.

„Pozri, Gabo,“ snažil sa upútať bratovu pozornosť Vilko. „Musím ti ukázať niečo úžasné.“

Gabo sa zachmúril. „Čo také?“

„To musíš vidieť,“ robil drahoty Vilko.

Vilko Gabovi ešte nikdy nič zaujímavé neukázal. Podľa Vilka bol vrcholom zaujímavosti nový prírastok do zbierky známok alebo kniha o rastlinách, alebo zlatá hviezdička s pochvalou od jeho učiteľky, aký bol zase úžasný. Hoci...

Gabo vyliezol z bunkra.

„Dúfam, že to bude stáť za to,“ vyhlásil. „Inak máš problém!“

Vilko natrčil zovretú päsť a otvoril dlaň.

Na dlani mu ležalo niečo malé a biele. Vyzeralo to ako... nie, to nemôže byť pravda!

Gabo zízal na Vilka. Vilko sa zoširoka usmial. Gabovi padla sánka. To nie je možné. Musí ho klamať zrak.

Zažmurkal. A potom znova.

Oči má v poriadku. Vzorný Vilko, jeho mladší brat, má dolu v ústach namiesto zuba čiernu medzeru.

Gabo ho zdrapil za krk. „Ty si si premaľoval zub čiernou fixkou, ty podvodník!“

„Nepremaľoval!“ bránil sa Vilko. „Vypadol mi. Pozri.“

Vilko sa pyšne pošpáral prstom v medzere medzi zubami.

Je to tak. Vzornému Vilkovi vypadol zub. Gabo sa cítil, akoby dostal úder päsťou priamo do žalúdka.

„Veď som ti povedal,“ chválil sa Vilko a opäť sa na Gaba usmial.

Gabo sa na Vilka nemohol pozerať už ani sekundu. Toto bolo najhoršia vec, aká sa mu mohla prihodiť.

„Nenávidím ťa!“ zvrieskol. Predstavoval si, že je sopka a práve chrlí žeravú lávu na ľudského červiaka, čo jej skrížil cestu.

Koniec ukážky