Francesca Simon vyrastala v slnečnej Kalifornii. Na univerzitách v Yale a v Oxforde vyštudovala stredovekú históriu a literatúru. V súčasnosti žije v Londýne s manželom a synom. Ak práve nepracuje na ďalšej knihe, píše krátke články o divadle a reštauráciách, prípadne preháňa svojho tibetského španiela Šantiho.

Priateľkám z detstva – Tootie Ackerman-Hicks a Dinah Manoff

Text © Francesca Simon 2004

Illustrations © Tony Ross 2004

First published in Great Britain in 2004

by Dolphin Paperbacks, a division of the Orion Publishing Group Ltd

Translation © Darina Zaicová 2010

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o.,

Bratislava 2010

ISBN 978-80-556-0145-8

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

1

GRÁZLIK GABO A UPRATOVANIE

Víkend! Krásny, prekrásny víkend. Leňošenie v posteli. Raňajkovanie v pyžame. Dopoludnia pri telke. Popoludnia pri telke. Večer pri telke. Celé dva dni bez školy a bez slečny Tomahavkovej.

Víkend mohla skaziť iba jedna strašná vec. Grázlik Gabo na to nechcel ani len pomyslieť. Tajne dúfal, že mama tentoraz zabudne. Možno dnes svitne deň, keď mama nevojde do izby a všetko nepokazí.

Gabo sa usalašil v čiernom pohodlnom kresle a zapol Veľký chliev, svoju obľúbenú televíznu šou, v ktorej príšerní pubertiaci súťažili o najšpinavšiu izbu.

Gabo sa už nevedel dočkať, kedy konečne aj z neho vyrastie taký pubiš. Jeho izba bude isto najlepšia v histórii Chlievu.

„Íííí,“ zapišťal Gabo, keď Špinavý Šimon ukázal divákom poklady pod posteľou.

„Husté!“ obdivne skríkol Grázlik Gabo, keď Hnilá Hilda prudko otvorila skriňové dvere.

„Úžasné!“ bavil sa Gabo, keď Besný Beňadik vysvetlil, prečo sa rodina od neho odsťahovala.

„A víťazom tohto týždňa sa stáva...“

DUP!

DUP!

DUP!

Do obývačky vošla mama s plnou náručou svojich obľúbených mučiarskych nástrojov: vysávačom a prachovkou. Za ňou cupkal Vilko.

„Okamžite vypni ten hrozný program, Gabo,“ rozkázala mama. „Je čas na víkendové upratovanie.“

„NIE!“ zaúpel Grázlik Gabo.

Existuje horšie, nenávidenejšie slovo ako upratovanie? Upratovanie je horšie ako domáce úlohy. Horšie ako zelenina. Dokonca oveľa horšie ako očkovanie, podeľ sa či večierka. Keby bol Gabo kráľom, žiadne decko by nemuselo upratovať. A každého dospeláka, ktorý by čo len zašepkal slovko upratovanie, by dal zhodiť z hradieb do priekopy plnej pirají.

„Najprv si zo zeme pozbieraj špinavé ponožky,“ rozkázala mama.

Pozbierať ponožky? Pozbierať ponožky? prekáža zopár smradľavých Gabových ponožiek povaľujúcich sa po dome?

„Neverím, že naozaj chceš, aby som to spravil!“ neveriacky krútil hlavou Grázlik Gabo. Zagánil na mamu. Potom fľochol na zhúžvané ponožky. Veď sa váľajú v takmer kilometrovej vzdialenosti. Pozbiera ich neskôr. Oveľa neskôr.

„Si na rade s vysávaním obývačky, Gabo,“ rozdelila úlohy mama. „Vilko bude dnes utierať prach.“ „Nie!“ zakňučal Gabo. „Som alergický na vysávanie.“

Mama si ho nevšímala.

„Potom vynesieš smeti a naložíš špinavú bielizeň do práčky. A nezabudni oddeliť bielu od farebnej.“

Gabo sa ani nepohol.

„To zvládneš za pätnásť minút,“ dodala povzbudivo mama.

„To nie je fér!“ kričal Gabo. „Vysával som minulý týždeň.“

„Nie, to ja som minule vysával,“ protestoval Vilko.

„Ja som vysával!“ zrúkol Gabo.

„Klamár!“

„Klamár!“

„Nemôžem poupratovať neskôr?“ opýtal sa Grázlik Gabo. Povinnosti odložené na neskôr sa občas pošťastilo odložiť naveky.

„N-I-E, ako nie,“ zdôraznila mama.

Vilko začal utierať prach na televízore.

„Prestaň!“ okríkol ho Gabo. „Pozerám telku.“

Koniec ukážky