Američanka Francesca Simon žije so svojím manželom a synom Joshuom v Londýne. Vyrastala v Kalifornii, študovala na univerzitách v Yale a Oxforde. Istý čas písala ako nezávislá novinárka články o divadle a stravovaní.  V súčasnosti je úspešnou autorkou detských kníh, od ilustrovaných knižiek pre najmenších po knihy pre mládež.

Ďakujem za pomoc Joshuovi a jeho spolužiakom zo 4H.

Text © Francesca Simon 1998

Illustrations © Tony Ross 1998

First published in Great Britain in 1998

by Orion Children’s Books

Translation © Darina Zaicová 2007

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o.,

Bratislava 2007

Z anglického originálu Francesca Simon: Horrid Henry Gets Rich Quick, ktorý vyšiel vo vydavateľstve Orion Publishing Group, London, preložila Darina Zaicová.

Zodpovedná redaktorka Elena Slobodová

Editorka Zuzana Šeršeňová

Sadzba a zalomenie ITEM, spol. s r. o., Bratislava

Tlač PATRIA I., spol. s r. o., Prievidza

Cena uvedená na obálke knihy je nezáväzným odporúčaním pre konečných predajcov.

ISBN 978-80-8085-441-6

10 9 8 7 6

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

1

ÚTEK GRÁZLIKA GABA Z DOMU

Grázlik Gabo nemal dobrý deň. Jeho mladší brat, Vzorný Vilko, sa uvelebil v hojdacej sieti a nechcel ho do nej pustiť. Potom mu mama prikázala, aby si upratal izbu, práve keď v televízore dávali šou Barbari Vandali. A teraz sa na neho rozkričal otec.

„Čo znamená tento list, Gabo?“ rozčuľoval sa.

„Aký list?“ odul sa Gabo. Už mal dosť sekírovania.

„Veľmi dobre vieš, o čom hovoríme!“ vzbĺkla aj mama. „List od slečny Tomahavkovej. Tento týždeň už tretí.“

Aha, ten list.

Milí Gabovi rodičia,

s ľútosťou Vám oznamujem, ze Gabo dnes:

štuchol do Urbanka,

zakopol o Lindu,

strčil do Tóna,

pichol Samka,

vydával nechutné pazvuky, žul žuvačku a na vyučovaní neustále rozprával.

S pozdravom

      Tekla Tomahavková

Gabo sa zamračil.

„A čo mám robiť, keď mi treba odgrgnúť?“

„A čo všetky tie deti, ktorým si ublížil?“ opýtal sa otec.

„Urbanka som sa ani nedotkol. Linda sa mi vplietla do cesty, Tóno a Samko mi liezli na nervy,“ vysvetlil Gabo. Koľko kriku fakticky pre nič.

„Dobre,“ povedal otec. „Veľmi si ma sklamal. Îiadny televízor, žiadne komiksy a žiadne sladkosti po celý týždeň.“

„TÝŽDEŇ!“ zaúpel Gabo. „Za jedno malé ťapnutie? To nie je fér!“

„Čo poviete na môj list?“ opýtal sa Vilko.

Milí Vilkovi rodičia,

s potešením Vám oznamujem, že Vilko dnes:

pomohol Markovi,

rozdelil sa s Vincentkom,

dobrovoľne vyčistil štetce, pozbieral lopty v telocvični a upratal triedu bez toho, aby mu to niekto prikázal.

Len tak d’alej, Vilko!

Tento mesiac sme mu do knihy Žiak roka zapísali už tretiu pochvalu – čo je školský rekord.

S pozdravom

      Ľubica Ľúbezná

Otec sa rozžiaril. „Aspoň jedno dieťa sa v tejto rodine vie slušne správať.“

Vilko sa skromne usmial.

„Mal by si viac myslieť na iných, Gabo,“ mudroval Vilko. „A jedného dňa možno aj teba zapíšu do knihy Žiak roka.“

Grázlik Gabo zavrčal a skočil na Vilka. Predstavoval si, že je praveká živica, ktorá väzní chrobáka v smrteľnom zovretí.

„Jauuuu!“ zavyl Vilko.

„Prestaň, Gabo!“ zavolala mama. „Choď do svojej izby. A HNEĎ!“

Grázlik Gabo hlasno dupal po schodoch do svojej izby a treskol dverami.

„Kašlem na to!“ zúril. „Nikto v rodine ma nemá rád, odchádzam!“

Veď on ešte svojim hrozným rodičom ukáže! Odíde do džungle. Bude bojovať s obrovskými hadmi, kántriť krokodíly, splavovať rieky plné piraní a mačetou si raziť cestu bujným porastom. A už sa nikdy nevráti! Veď oni to oľutujú. Ale zaslúžia si, keď boli k nemu takí krutí!

Už teraz si ich vedel predstaviť. Keby sme len boli ku Gabovi milší, plakal by otec. Áno, taký milý chlapec, vzlykala by mama. Prečo, ach, prečo sme k nemu boli takí krutí? Keby sa len Gabo vrátil, tak rád by som mu prenechal húpaciu sieť, fňukal by Vilko. Prečo som len bol taký sebecký?

Koniec ukážky