Copyright © 2012 iAdverti

All rights reserved.

Design & Layout © iAdverti publishing

Text: © 2012 Vladimír Bis

Photo source:ushistoryimages.com,firstpeople.us

No part of this book may be reproduced in any form or by any electronic or mechanical means including information storage and retrieval systems, without permission in writing from the author. The only exception is by a reviewer, who may quote short excerpts in a review.

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie nemôže byť reprodukovaná, uložená vo vyhľadávacom systéme alebo rozširovaná žiadnym spôsobom a v žiadnej forme bez predchádzajúceho súhlasu vydavateľa.

www.iadverti.com

ISBN-978-80-89566-49-5

Šialený Kôň

(asi 1844 - 1877)

Crazy Horse

“Nie je možné predať pôdu, po ktorej chodia ľudia.“

Šialený Kôň bol spolu so Sediacim Býkom najvýznamnejším náčelníkom, ktorý až do smrti bojoval za zachovanie pôvodného spôsobu slobodného Indiánskeho života. Šialený Kôň odmietal život v rezervácii a podrobil sa, až keď nebola iná možnosť. Belosi ho nevedeli poraziť v boji a preto bol - podobne ako Sediaci Býk - zavraždený.

Narodil sa asi v roku 1844. Aj v jeho prípade je ťažko určiť dátum narodenia, nakoľko Indiáni nepripisovali času taký význam, ako belosi. Šialený Kôň (jeho meno by bolo nasprávnejšie preložené ako „Jeho Bláznivý Kôň“, ale najznámejší bol pod menom „Šialený Kôň“) pochádzal z kmeňa Lakotov (Siouxov), z vetvy Oglalov.

Crazy Horse

Šialený Kôň bol tichý samotár, introvert, často uzavretý do seba. Od svojich mladých rokov túžil iba po poctách bojovníka. Smel sa zúčastňovať bojových porád, ale na tieto chodil zriedka a vôbec tam nehovoril.

Little Big Man

Šialený Kôň sa neskôr stal najvýznamnejším lakotským bojovníkom. Svojími hrdinskými činmi priťahoval mládež, ktorej bol vzorom nielen v statočnosti a odvahe, ale aj v nezmieriteľnom boji proti belochom. Bojoval, len ak belosi napadli jeho ľud na jeho vlastnom území.

Často prosil „Wakan Tanku“ o víziu, ako obrániť svoj ľud. Do konca svojho života bojoval za zachovanie pôvodného sposobu života Lakotov.

Keď sa náčelník Oglalov Červený Oblak vrátil z návštevy „Veľkého bieleho otca“ vo Washingtone a rozhodol sa odísť do rezervácie, Šialený Kôň nezdieľal jeho názory o vopred prehratom boji a ich predtým dobré vzťahy sa narušili. Šialený Kôň sa neskôr stal najvernejším spojencom Sediaceho Býka.

Ako mladý muž sa zaľúbil do jednej ženy (Čierna Bizónia Žena), ktorá sa bola nútená vydať za iného muža (Žiadna Voda) a tak sa Šialený Kôň rozhodol odviesť si ju do svojho teepee. Toto Lakotské zvyky povolovali, avšak potom bolo treba niesť následky.

Žiadna Voda sa samozrejme pomstil a strelil Šialeného Koňa do tváre. Zranenie sa mu pomaly hojilo a v tom čase spoznal ženu Čierny Šál, s ktorou sa potom oženil a mali spolu dcéru. Tá však neskôr umrela na choleru, čo Šialený Kôň ako milujúci otec najprv veľmi ťažko znášal, ale potom úplne zasvätil svoj život boju.

Little Big Man

Medzi jeho najvýznamnejšie víťazstvá patril tzv. „Fettermanov masaker“ z roku 1868 a bitka pri Rosebude 17. júna 1876, kedy napadol jeho dedinu generál George Crook.

Fettermanov masaker-1868

Ten až do konca svojho života považoval bitku pri Rosebude za svoje víťazstvo, čo je však pri tomto dobrom znalcovi indiánskej mentality viac ako prekvapujúce. Crook si totiž zakladal svoje víťazstvo na dlhšom zotrvaní na bojisku, avšak Indiáni nikdy – či už ako obrancovia alebo útočníci – nevydržali na jednom bojisku dlho.

Bitka pri Rosebude

Historici a vojenskí odborníci tej doby však hovorili buď o nerozhodnom boji, ale ešte častejšie pripisovali víťazstvo pri Rosebude práve Šialenému Koňovi. Táto bitka navyše významne ovplyvnila ďalšie udalosti. Bojovníci Šialeného Koňa mali po tejto bitke viac sebavedomia ako kedykoľvek predtým a všetko vyvrcholilo veľkým víťazstvom pri Little Bighorne, kde pod vedením hlavného náčelníka Sediaceho Býka (ten síce nebol priamo na bojisku, ale z osady riadil boj, nikto predsa neočakával od hlavného náčelníka, že pôjde bojovať, keď tam bolo dosť mladých, túžiacich po boji a poctách) indiánski spojenci porazili Siedmu kavalériu generála Custera.

Po porážke pri Little Big Horne armáda prenasledovala Indiánov už neustále a tak Sediaci Býk unikol do Kanady, no Šialený Kôň odmietal opustiť svoju zem, ktorá im bola navyše potvrdená Laramijskou zmluvou z roku 1868.

Napokon ale aj Šialený Kôň kapituloval (rozviazal svojmu koňovi chvost) a priviedol 5. mája 1877 necelú tisícku svojho ľudu do rezervácie Fort Robinson v Nebraske. Spolu s ním prišli poslední neskrotní lakotskí bojovníci (medzi nimi aj náčelník Mrakodrap), avšak nedostatok zveri a hlad žien a detí ich úplne demoralizoval a nemohli ani pomyslieť na odpor. Prišli však aj preto, lebo americká vláda trestala neskrotnosť voľne žijúcich tlúp škrtením prídelov v rezerváciách. Zvláštna logika, zákerná, ale účinná.