Copyright © 2012 iAdverti

All rights reserved.

Design & Layout © iAdverti publishing

Text: © 2012 Vladimír Bis

Photo source:ushistoryimages.com,firstpeople.us

No part of this book may be reproduced in any form or by any electronic or mechanical means including information storage and retrieval systems, without permission in writing from the author. The only exception is by a reviewer, who may quote short excerpts in a review.

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie nemôže byť reprodukovaná, uložená vo vyhľadávacom systéme alebo rozširovaná žiadnym spôsobom a v žiadnej forme bez predchádzajúceho súhlasu vydavateľa.

www.iadverti.com

ISBN-978-80-89566-52-5

1854. Grattanov masaker

Začiatkom 19. storočia sa začali na územie Lakotov (Siouxov) valiť mohutné vlny prisťahovalcov. V tomto čase prichádzali do kontaktu s belochmi len južné kmene a k väčším konfliktom dochádzalo len zriedka. Indiáni väčšinou pustili belochov svojím územím bez problémov, ako protihodnotu však očakávali početné dary v podobe pušiek, prikrývok, potravín a alkoholu.

Vláde spojených štátov však boli prisťahovalci vítanou zámienkou, ako získať od Indiánov ďalšie a ďalšie územia. Keď v roku 1849 kúpili pevnosť Fort Laramie, malo to byť gesto voči Lakotom, že bránia ich územie pred prílivom prisťahovalcov. Skutočnosť ale bola iná – Veľký otec vo Washingtone začal s postupným podmanením indiánskeho územia a chránil prisťahovalcov.

J. L. Grattan

V pevnosti Fort Laramie bola stála posádka a v jej radách sa nachádzalo viacero dôstojníkov a vojakov, ktorí dychtivo čakali na príležitosť, kedy to divochom konečne „natrú“. Azda najhlasnejšie volal po boji poručík J. L. Grattan, ktorému v žilách kolovala horúca írska krv a ktorý bol čerstvým absolventom prestížnej vojenskej akadémie vo West Pointe.

Fort Laramie

17.augusta 1854 konečne prišla dlhoočakávaná príležitosť. Pár míľ od pevnosti táborili Lakotovia – vetvy Bruléov a Mnikonžuov - a čakali na pravidelný prídel potravín a šatstva. Okolo obeda prechádzala okolo Bruléov náčelníka Statočného Medveďa kolóna mormónov smerujúcich do Utahu. Jednému mužovi utiekla do ich tábora krava. Ten sa natoľko bál Indiánov, že nechal kravu kravou a utiekol. V tábore Bruléov sa nachádzal jeden mladý Mnikonžu, ktorý kravu zabil a začal ju porcovať. Mormóni nepravdivo ohlásili v pevnosti udalosť ako krádež, incident nafúkli a aj keď Statočný Medveď neváhal a utekal do pevnosti zabrániť problémom, poručík Grattan viac nepotreboval. Vyzval Statočného Medveďa, aby prinútil Mnikonžua, aby sa vzdal vojakom. Ten odmietol a napokon, Statočný Medveď ani nebol jeho náčelník. Statočný Medveď ponúkol vojakom ako odškodné niekoľko koní, ale ani tentokrát nepochodil. 19. augusta vyrazil Grattan so svojou jednotkou k Indiánom. Situáciu výrazne komplikoval opitý a arogantný armádny tlmočník, ktorý nesprávne prekladal, čo Indiáni hovorili a častoval ich posmešnými rečami a gestami. O chvíľu nechal Grattan na neďalekom kopci rozostaviť húfnice. Výrazne však podcenil situáciu. Kým sám disponoval sotva 30 vojakmi, v údolí sa týčilo približne 600 típí, čo mohlo byť necelých 5000 Indiánov. Ani vo sne ho nenapadlo, žeby sa Lakotovia začali brániť.

O chvíľu zaznel povel k streľbe. Húfnice boli nastavené príliš vysoko, trhali vrcholce típí, ale niektoré zasiahli živé terče a paseku narobili aj pušky. Medzi prvými smrteľne ranenými bol aj Statočný Medveď, ktorý sa azda najviac snažil zachovať mier. Lakotovia sa čoskoro spamätali, zaútočili na vojakov, zahnali ich do krovia a tam ich do posledného pobili ako králiky. Unikol jediný vojak, ktorý všetko zreferoval v pevnosti Fort Laramie.

Statočný Medveď

Američania hovorili o „Grattanovom masakri“, málokto však chcel počuť skutočnú pravdu o nepremyslenom útoku. Každopádne to bol jeden z prvých vážnejších konfliktov medzi belochmi a Siouxami. V tom čase vláda počítala, že so všetkými Lakotmi rýchlo zatočí a začala pripravovať plán, ako všetkých dostať do rezervácií. Iste nikto netušil, že sa schyľuje k vyše 20 ročnej vojne...

Pamätník masakry