Gary Chapman a Dr. Ross Campbell

Päť jazykov lásky pre deti

Vydala Porta libri Bratislava v roku 2015 ako svoju 115. publikáciu.

Z anglického originálu Five Love Languages for Children preložila Eva Baloghová.

Jazyková úprava: Porta libri

Návrh obálky, layoutu a sadzba: Andrej Mišina - grafickydizajner.sk

Preklad © Eva Baloghová

Obálka: Andrej Mišina - grafickydizajner.sk

Fotografia na obálke: © Eléonore H | Adobe Stock

ekniha: Radovan Rumanovič

This book was first published in the United States by Northfield Publishing, 820 N.

LaSalle Blvd., Chicago, IL 60610 with the title The Five Love Languages of Children, copyright © 1997, 2005, 2012 by Gary Chapman and Ross Campbell. Translated by permission.

Slovak edition © Porta libri, 2012, 2015

Všetky práva slovenského prekladu vyhradené.

All rights reserved.

Porta libri

Legionárska 4

811 07 Bratislava

tel.: 02 – 55 64 08 68

porta@porta.sk

www.porta.sk

ISBN 978-80-8156-106-1

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná, uložená do informačných systémov ani inak rozširovaná (elektronicky alebo mechanicky) bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

ÚVOD 

Rozprávať jazykom lásky vášho dieťaťa

„Kúúúl.“ „To je inak drsné.“ „Sa preber.“ Naše deti niekedy hovoria jazykom, ktorý je pre nás takmer nezrozumiteľný. Ale na druhej strane, ani nám rodičom sa často nedarí komunikovať s deťmi spôsobom, ktorému by rozumeli ony. V živote existuje veľa oblastí, v ktorých dochádza k nedorozumeniam, ale pravdepodobne najrizikovejšou je nesprávny spôsob prejavovania lásky voči našim deťom. Ovládate – a hovoríte – jazykom lásky vášho dieťaťa? 

Každé dieťa má svoj primárny jazyk lásky, čo je vlastne spôsob, akým najlepšie chápe, že ho rodičia majú radi. Táto kniha vás chce naučiť rozoznať a hovoriť primárnym jazykom lásky vášho dieťaťa, a tiež zvyšnými štyrmi základnými jazykmi lásky. Vášmu dieťaťu to pomôže nadobudnúť istotu, že ho milujete. Ako o chvíľu uvidíme, k tomu, aby sa z vášho aj môjho dieťaťa stal zodpovedný dospelý človek, naozaj potrebuje vedieť, že je milované. Láska je základom pocitu bezpečia, ktorý vytvára priestor, aby sa z dieťaťa vyvíjal milujúci a dávajúci človek. 

Kniha Päť jazykov lásky pre deti vysvetľuje všetkých päť základných druhov jazykov a pomôže vám určiť primárny jazyk lásky, ktorým vaše dieťa prejavuje a prijíma lásku. Pozorne čítajte všetkých päť kapitol (2 – 6), ktoré opisujú jazyky lásky, pretože vaše dieťa bude mať úžitok zo všetkých piatich spôsobov prijímania lásky. Áno, sme presvedčení o tom, že vaše dieťa najlepšie chápe lásku jedným z týchto piatich spôsobov, ale ostatné štyri spôsoby prejavovania lásky budú preň prospešné tiež. Okrem toho sa jazyk lásky vášho dieťaťa môže časom meniť. 

Každá kapitola, opisujúca jazyky lásky pre deti, sa bude preto začínať tým, že zdôrazní dôležitosť daného jazyka lásky pre vaše dieťa. Naučte sa týmto jazykom hovoriť, aj keď práve tento jazyk nie je primárnym jazykom lásky vášho dieťaťa. 

V tejto knihe zdôrazňujeme dôležitosť lásky vo výchove vášho dieťaťa. Konečným cieľom je vychovať dieťa (alebo deti) tak, aby sa z neho stal rozumný dospelý človek. Všetky oblasti detského vývinu vyžadujú, aby ich základom bola láska. Napríklad, ak dieťa cíti rodičovskú lásku, aj jeho pocity hnevu môžu byť usmernené pozitívnym smerom. Ak vašu lásku vníma ako pravdivú a trvalú, bude oveľa prirodzenejšie zvažovať a akceptovať vaše návrhy. Len veľmi málo rodičov si uvedomuje svoju zodpovednosť za to, aby sa ich deti a tínedžeri postupne učili ovládať svoj hnev rozumným spôsobom, čo je tou najťažšou stránkou rodičovskej výchovy, ako uvidíme v kapitole 10. Úspech pri zvládnutí tejto úlohy sa začína aj končí láskou.

A je zaujímavé, že ak sa rodičom podarí naučiť svoje deti a tínedžerov, ako zvládať hnev, ich vzájomný milujúci vzťah bude ešte vrúcnejší a pevnejší.

Kniha Päť jazykov lásky pre deti obsahuje aj užitočné výchovné rady, vďaka ktorým budete svojmu dieťaťu lepšie komunikovať lásku. Postupne, ako budete pracovať na tých oblastiach, ktoré sú pre vás najdôležitejšie, spozorujete, že vaše rodinné vzťahy sa upevňujú a atmosféra u vás doma je radostnejšia a uvoľnenejšia. V našej diskusii o výchove (kapitola 8) sa napríklad dozviete, že dve slová, ktoré si musíte pamätať predovšetkým, sú príjemný a pevný. Práve tak, ako láska prikrýva množstvo hriechov, tak vám to, že budete príjemný a zároveň pevný, pomôže vytvoriť bezpečnú záchrannú sieť. O tom, ako udržať rovnováhu medzi „príjemným, ale pevným“, budeme hovoriť v kapitole 8.

Knihu uzatvárame Akčným plánom, obsahujúcim projekty a cvičenia, ktoré vám pomôžu komunikovať s vašimi deťmi v každom z piatich jazykov lásky. Veríme, že tento Akčný plán vám pomôže uviesť myšlienky tejto knihy do praxe.

A teraz, na začiatok vášho „jazykového kurzu“ pre zlepšenie vyjadrovania lásky voči vašim deťom, niekoľko osobných slov od nás dvoch: 

PÁR SLOV OD GARYHO

Úspech knihy o spôsoboch, ako vyjadriť úprimnú lásku svojmu manželskému partnerovi Päť jazykov lásky, ma veľmi príjemne prekvapil. Milióny párov nielenže knihu čítali, ale uviedli jej princípy do svojho praktického manželského života. Mám odložené nesmierne množstvo listov z celého sveta, v ktorých pisatelia vyjadrujú vďačnosť za to, akú pozitívnu zmenu jazyky lásky spôsobili v ich manželstve. Väčšina z nich píše o tom, že keď sa naučili komunikovať primárnym jazykom lásky svojho partnera, emocionálna atmosféra v ich domácnosti sa radikálne zlepšila, ba niektorí tvrdia, že práve táto kniha ich manželstvo zachránila.

Ešte stále vediem manželské semináre a otázka, ktorú mi kladú najčastejšie, je: „Kedy napíšete knihu o piatich jazykoch lásky vo vzťahu k deťom?“ Pretože sa moja profesionálna kariéra zameriava na manželské poradenstvo, s písaním o deťoch som dosť váhal. Aj napriek tomu som však neustále dostával stovky správ od rodičov o tom, ako aplikovali princípy piatich jazykov lásky vo vzťahu k svojim deťom.

Potom, ako mi vydavateľstvo Northfield Publishing navrhlo, aby som takúto knihu napísal, oslovil som svojho dlhoročného priateľa Rossa Campbella a požiadal som ho o spoluautorstvo. Ross má viac ako tridsaťročnú prax v lekárskej psychiatrii, v ktorej sa zameriava na deti a dospievajúcu mládež. Dlho som obdivoval kvalitu jeho práce, profitoval z jeho kníh a počas mnohých rokov som sa tešil z nášho osobného kontaktu.

Práve tak, ako pôvodná kniha o piatich jazykoch lásky pomohla mnohým ľuďom s manželstvom, dúfam a modlím sa, aby aj táto kniha poslúžila mnohým rodičom, učiteľom a všetkým tým, ktorí pracujú s deťmi, k tomu, aby napĺňali ich hlbokú emocionálnu potrebu lásky.

Gary Chapman, Ph.D.

Winston-Salem, Severná Karolína

Pár slov od Rossa

Už viac ako tridsať rokov s Garym Chapmanom píšeme a rozprávame o láske. Gary pomáha tisícom ľudí nájsť hlbší zmysel v ich manželskom vzťahu a ja píšem a vediem semináre pre rodičov o ich životne dôležitej, no nesmierne uspokojujúcej úlohe výchovy detí. Aj keď Garyho poznám už viac ako 30 rokov, nikdy predtým som si neuvedomoval, že naše posolstvá sú si tak podobné. Túto pozitívnu skutočnosť som si uvedomil, keď som čítal jeho výbornú knihu Päť jazykov lásky. Objavil som v nej paralely k mojim knihám Ako milovať svoje dieťa a Ako milovať svojho tínedžera, čo ma veľmi uistilo a povzbudilo.

Obzvlášť sa mi páčil Garyho dôraz na skutočnosť, že každý z nás máme primárny jazyk lásky. Ak identifikujeme špecifický jazyk lásky u svojho partnera a u seba, tento nesmierne cenný poznatok môžeme použiť na zlepšenie svojho manželského vzťahu. Vo vzťahu k deťom to má tak isto úžasné možnosti využitia, pretože každé dieťa má svoj špecifický spôsob, akým dáva a prijíma lásku. Gary si to tiež uvedomil a výsledkom je prirodzene kniha, ktorú práve držíte v rukách.

Som vďačný, že mám tú česť pracovať s Garym na tejto nesmierne významnej knihe. Úprimne verím, že pomôže rodičom a všetkým, ktorí sa starajú o deti, aby naplnili hlboké potreby detí, ktoré milujú. Pozývame vás teda, aby ste sa pridali k nám na ceste skúmania piatich jazykov lásky pre deti.

Ross Campbell, M.D.

Signal Mountain, Tennessee

1.Láska je základ

Denis a Brenda nemohli prísť na to, čo sa deje s ich osemročným synom Benom. V škole býval vždy nadpriemerným žiakom a poctivo si robil všetky domáce úlohy, no tento rok sa mu v škole akosi nedarilo. Potom, ako učiteľka zadala žiakom úlohu, Ben za ňou prišiel a požiadal ju, aby mu zopakovala, čo má robiť. Takto za ňou prišiel za deň aj osemkrát a vždy sa dožadoval, aby mu znova vysvetlila zadanie. Začal mať Ben problém so sluchom, alebo žeby mal nejakú poruchu chápania? Denis a Brenda dali Benovi vyšetriť sluch a školská psychologička mu dala test chápania; Benov sluch bol v poriadku a jeho chápanie bolo normálne pre chlapca v jeho veku.

Aj iné veci na synovi ich zarážali. Občas sa Benovo správanie javilo doslova ako protispoločenské. Učiteľka sa snažila sedávať za jedným stolom postupne so všetkými svojimi malými tretiakmi, no Ben niekedy druhé deti odstrčil len preto, aby mohol byť pri nej. Akonáhle počas veľkej prestávky zbadal učiteľku, prestal sa hrať s ostatnými deťmi a rozbehol sa za ňou, aby sa jej spýtal niečo bezvýznamné a nikto na ihrisku ho už nezaujímal. Ak učiteľka hrala s deťmi počas veľkej prestávky nejakú hru, Ben sa ju počas celej hry snažil držať za ruku.

Benovi rodičia sa odvtedy rozprávali s pani učiteľkou už trikrát, no nikto z nich nevedel zistiť, v čom je problém. V druhom a treťom ročníku býval Ben nezávislým a šťastným dieťaťom, no teraz sa z neho bez zjavnej príčiny stal akýsi učiteľkin „prívesok“. Taktiež sa oveľa viac hádal so svojou staršou sestrou, aj keď Denis a Brenda si mysleli, že je to len dočasné štádium.

Keď Denis a Brenda prišli na môj seminár „Rastúce manželstvo“ a povedali mi o Benovi, videl som, že ich to trápi, a že sa obávajú, či im pod rukami nerastie nejaký malý rebel. „Pán Chapman, vieme, že toto je manželský seminár a táto otázka sa sem asi nehodí,“ povedala Brenda, „ale Denis a ja sme dúfali, že možno vy by ste nám mohli dať nejaký návod.“

Nato mi opísala Benove zmenené správanie. Spýtal som sa rodičov, či sa za posledný rok zmenil ich životný štýl. Denis povedal, že je obchodník a dvakrát do týždňa chodí na služobné cesty, ale inak je doma medzi šiestou – pol siedmou večer. Večery doma trávil prácou s papiermi a pozeraním televízie. Cez víkendy zvykol chodievať na futbalové zápasy a často bral Bena so sebou. Za posledný rok však na to nemal čas. „Všetko je také uponáhľané. Radšej sledujem zápasy v televízii.“

„A čo vy, Brenda?“ spýtal som sa. Zmenil sa nejako váš životný štýl za posledné mesiace?“ „Nuž, áno,“ povedala. „Odkedy Ben začal chodiť do predškolskej, robila som na polovičný úväzok. Ale tento rok som začala pracovať na celý úväzok a chodievam domov neskôr. Vlastne, teraz chodí po Bena do školy jeho starý otec a Ben je potom hodinu a pol u starých rodičov, kým si poňho prídem. V tie dni, kedy je Denis na služobnej ceste, zvyčajne večeriame u našich, a potom ideme domov.“

Už bol takmer čas, aby sa začal seminár, ale ja som mal pocit, že začínam chápať, čo sa s Benom deje. A tak som dal Benovým rodičom návrh. „Budem rozprávať o manželstve, ale chcem, aby ste obaja rozmýšľali, ako by ste mohli tie princípy, o ktorých budem hovoriť, využiť vo vzťahu s Benom. Na konci seminára by som chcel vedieť, k akému záveru ste dospeli.“ Zdali sa trochu vyplašení, že som náš rozhovor zakončil bez toho, aby som im dal nejaké praktické rady, ale obaja môj návrh prijali. Po skončení seminára, keď už väčšina návštevníkov odišla, Denis a Brenda za mnou prišli. Hneď im bolo na tvári vidieť, že na niečo prišli. „Pán Chapman, myslím, že sme práve prišli na to, čo sa asi deje s naším Benom,“ povedala Brenda. „Keď ste hovorili o piatich jazykoch lásky, obaja sme sa zhodli na tom, že Benov jazyk lásky je pozornosť. Keď sme si v duchu premietli posledných pár mesiacov, zistili sme, že sme Benovi nevenovali takú pozornosť, ako predtým.

Keď som robila na polovičný úväzok, chodievala som po Bena do školy a cestou domov sme spolu vždy niečo robili. Niekedy sme sa len tak prešli po parku, alebo sme si kúpili nejakú dobrotu. Keď sme prišli domov, Ben si robieval úlohy. Po večeri sme sa spolu hrali nejakú hru, zvlášť vtedy, keď bol Denis preč. Všetko toto sa zmenilo, odkedy som začala pracovať na plný úväzok a uvedomila som si, že teraz trávim s Benom oveľa menej času.“

Pozrel som sa na Denisa a ten povedal: „Ja si zas uvedomujem, že som Bena brával na futbalové zápasy, ale odkedy som na ne prestal chodiť, nijako som nenahradil ten čas, ktorý sme trávili predtým spolu ako otec a syn…. Naozaj sme toho spolu veľa za posledné mesiace nerobili.“ 

„Myslím, že ste práve teraz prišli na to, čo je Benovou hlbokou emocionálnou potrebou,“ povedal som im. „Ak dokážete naplniť jeho potrebu lásky, jeho správanie sa pravdepodobne zmení k lepšiemu.“ Poradil som im niektoré kľúčové spôsoby, ako prejavovať lásku prostredníctvom pozornosti a Denisovi som dal za úlohu, aby si do týždenného rozvrhu naplánoval pravidelný čas, kedy sa bude venovať Benovi. Povzbudil som Brendu, aby sa pokúsila nájsť spôsoby, ako by s Benom mohli opäť robiť niektoré veci, ktoré spolu robievali predtým, kým začala naplno pracovať. Zdalo sa, že obaja rodičia sa nevedia dočkať, ako svoj objav uvedú do praxe. 

„V hre môžu byť aj ďalšie faktory,“ povedal som, „ale ak budete Bena zahŕňať veľkými dávkami pozornosti a trochu to všetko okoreníte aj ďalšími štyrmi jazykmi lásky, myslím si, že v jeho správaní čoskoro spozorujete radikálnu zmenu.“

A tak sme sa rozlúčili. Nikdy som od Brendy a Denisa nedostal list a – úprimne, zabudol som na nich. Asi o dva roky som sa vrátil do Wisconsinu na ďalší seminár a oni za mnou prišli a pripomenuli mi náš rozhovor. Neprestajne sa usmievali, objali ma a predstavili mi svojich priateľov, ktorých priviedli na seminár.

„Povedzte mi o Benovi,“ požiadal som ich. Obaja sa usmiali a povedali: „Benovi sa darí výborne. Chceli sme vám už veľakrát napísať, ale akosi sme sa k tomu nedostali. Šli sme vtedy domov a spravili sme to, čo ste navrhli. Počas nasledujúcich mesiacov sme Benovi vedome venovali veľa pozornosti. A asi už o tri týždne sme spozorovali dramatickú zmenu Benovho správania v škole. Vlastne, pani učiteľka nás opäť zavolala na stretnutie. Báli sme sa. Ale tentokrát sa nás chcela spýtať, čo sme urobili, že Benovo správanie sa tak veľmi zmenilo.“ 

Pani učiteľka im povedala, že Benove negatívne prejavy prestali: už viac od nej v jedálni neodstrkoval druhé deti; už nechodil v triede ku katedre, aby jej kládol zbytočné otázky. Brenda jej vysvetlila, že boli na jednom seminári a odvtedy začali s Denisom hovoriť Benovým „jazykom lásky“. „Povedali sme jej, ako sme Bena začali zahŕňať pozornosťou,“ povedala Brenda.

Tento manželský pár sa naučil hovoriť jazykom lásky svojho syna. Naučili sa povedať „milujem ťa“ takým spôsobom, ktorému Ben rozumie. Benov príbeh ma povzbudil k tomu, aby som napísal túto knihu. Moja prvá kniha o jazykoch lásky sa zaoberá tým, ako sa náš manželský partner cíti byť milovaný, keď hovoríme jeho alebo jej primárnym jazykom lásky.

V Piatich jazykoch lásky je jedna kapitola venovaná tomu, ako rozoznať jazyk lásky dieťaťa. Teraz sa Ross Campbell a ja pozrieme na to, ako tieto jazyky lásky pomôžu vášmu dieťaťu, aby sa cítilo milované.

Hovoriť jazykom lásky vášho dieťaťa neznamená, že neskôr sa nebude proti vám búriť. Znamená to, že vaše dieťa bude vedieť, že ho máte radi, a to mu prinesie pocit bezpečia a nádeje; pomôže vám to vychovať z neho zodpovedného dospelého človeka. Láska je základ.

Pri výchove detí závisí všetko od vzťahu lásky medzi rodičom a dieťaťom. Nič nefunguje tak ako má, ak nie je naplnená potreba lásky dieťaťa. Len takému dieťaťu sa naplno darí, ktoré cíti, že je skutočne milované a že na ňom rodičom záleží. Môžete svoje dieťa naozaj milovať, ale ak to vaše dieťa necíti – ak nehovoríte jazykom lásky, ktorému rozumie – nebude sa cítiť milované.

AKO NAPLNIŤ EMOCIONÁLNU NÁDRŽ

Tým, že hovoríte jazykom lásky svojho dieťaťa, napĺňate jeho „emocionálnu nádrž“ láskou. Je oveľa ľahšie dieťa vychovávať, keď sa cíti byť milované, než vtedy, keď ide takmer na prázdnu „emocionálnu nádrž“.

Každé dieťa má emocionálnu nádrž, miesto svojej emocionálnej sily, ktorá ho zásobuje palivom, aby dokázalo prekonávať náročné obdobia detstva a dospievania. Práve tak, ako autá čerpajú z benzínovej nádrže, naše deti čerpajú palivo zo svojej emocionálnej nádrže. Aby sa našim deťom darilo tak, ako sa má, a aby dosiahli svoj plný potenciál, musíme ich emocionálnu nádrž stále napĺňať.

Ale čím túto nádrž napĺňame? Samozrejme láskou a to láskou špecifického druhu, ktorá našim deťom umožní, aby rástli a vyvíjali sa správnym smerom.

Emocionálnu nádrž lásky našich detí musíme napĺňať bezpodmienečnou láskou, pretože skutočná láska si nikdy nekladie podmienky. Bezpodmienečná láska je plnohodnotná láska, ktorá prijíma a uisťuje dieťa na základe toho, kým je, a nie na základe toho, čo robí. Bez ohľadu na to, čo robí (alebo nerobí), rodič ho stále miluje. Žiaľ, rodičia často prezentujú lásku, ktorá si kladie podmienky; závisí nielen od toho, že dieťa jednoducho je, ale aj od niečoho navyše. Podmienečná láska si zakladá na výkone a často ide ruka v ruke s výchovnými metódami spojenými s darčekmi, odmenami a privilégiami pre to dieťa, ktoré sa správa alebo dosahuje výkony želaným spôsobom.

Samozrejme, je nevyhnutné vychovávať a trestať naše deti – ale až potom, keď naplníte ich emocionálnu nádrž. Táto nádrž môže byť naplnená len jediným prvotriednym palivom: bezpodmienečnou láskou. „Nádrž lásky“ našich detí čaká len na to, kedy ju naplníme (a doplníme, pretože palivo sa pravidelne míňa). Len bezpodmienečná láska môže zabrániť problémom, akými sú nenávisť, pocit odmietnutia, vina, strach a neistota.

Len vtedy, keď našim deťom dávame bezpodmienečnú lásku, dokážeme ich naozaj pochopiť a správne reagovať na ich prejavy správania, či už pozitívne alebo negatívne.

Molly vyrastala v rodine, ktorá žila v skromných finančných pomeroch. Otec pracoval neďaleko domu a matka mala prácu na polovičný úväzok, ale inak sa starala o domácnosť. Obaja rodičia tvrdo pracovali a boli hrdí na svoj domov a rodinu. Mollin otec rád varil a s Molly potom umývali a utierali riad. V sobotu celá rodina upratovala dom a večer si vyšli na hotdog alebo hamburger. V nedeľu ráno chodievali do kostola a poobede sa navštevovali s príbuznými.

Keď boli deti malé, rodičia im takmer každý deň čítali. Teraz chodili do školy a rodičia ich povzbudzovali v štúdiu. Chceli, aby obidve ich deti išli na vysokú, hoci oni dvaja túto možnosť nemali.

V treťom ročníku na strednej sa Molly skamarátila so Stephanie. Mali spolu väčšinu hodín a často spolu sedeli pri obede. Doma sa ale nenavštevovali. Keby to tak bolo, videli by obrovské rozdiely. Stephanin otec bol úspešný obchodník a veľa zarábal. Väčšinu času bol mimo domu. Stephanina matka bola zdravotná sestra. Jej brat bol v internátnej súkromnej škole. Stephanie tiež poslali do internátnej súkromnej školy, kým ich po troch rokoch neuprosila, aby mohla chodiť do miestnej štátnej školy. 

Keďže otec bol často preč a matka veľa pracovala, často večeriavali v reštauráciách. Molly a Stephanie boli dobré kamarátky až do konca školy. Stephanie potom odišla do prípravného ročníka na vysokú školu v mieste bydliska jej starých rodičov. Prvý ročník na vysokej si dievčatá často písali; potom Stephanie začala randiť a písali si menej až nakoniec prestali úplne. Molly si našla iné kamarátky a začala chodiť so spolužiakom. Keď sa Stephanina rodina odsťahovala z mesta, Stephanie sa už Molly nikdy neozvala. 

Keby tak urobila, Molly by sa dozvedela, že Stephanie sa vydala a narodilo sa jej dieťa. Nepotešilo by ju ale, že ju potom zavreli za predaj drog na niekoľko rokov do väzenia a za ten čas ju manžel opustil. Molly bola šťastne vydatá a mala dve deti.

Čo spôsobilo, že tieto dve dievčatá dopadli tak rozdielne? Hoci nejestvuje jednoznačná odpoveď, časť príčiny môžeme vyčítať z odpovede, ktorú dala Stephanie svojej terapeutke: „Nikdy som sa necítila svojimi rodičmi milovaná. S drogami som začala preto, lebo som sa chcela zapáčiť mojim kamarátom.“ Stephanie sa nesnažila zvaliť vinu na rodičov; skôr sa snažila porozumieť sama sebe.

Všimli ste si, čo Stephanie povedala? Nepovedala, že ju rodičia nemilovali, ale že ich lásku necítila. Väčšina rodičov miluje svoje deti a tiež chce, aby sa ich deti cítili byť milované, ale len málo z nich vie, ako tento pocit lásky v deťoch vyvolať. Len vtedy, keď sa naučia milovať bezpodmienečne, ich deti budú vedieť, ako veľmi ich rodičia v skutočnosti milujú.