Start

Mira Kelley

BEYOND PAST LIVES

Copyright © 2014 by Mira Kelley

Translation © 2015 by Štefan Kočiš

Cover design © 2015 by Marek Novák

Slovak edition © 2015 by Ikar

Z anglického originálu Beyond Past Lives

(Hey House, London 2014) preložil Štefan Kočiš.

Redigovala Anna Šikulová.

Korigovala Hana Brunovská.

Obálku navrhol Marek Novák.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

vydalo vydavatelstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2015

ako svoju 712. publikáciu v eletronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-4197-8

Svojej mame Liliane Angelovej Paslievovej.

Tvoja bezvýhradná láska a podpora je pre mňa

odrazom bezvýhradnej lásky

a podpory, ktorú má zdroj naporúdzi

pre každého z nás.

Milujem ta a ďakujem ti.

Nový začiatok

Túto knihu chcem začať opisom starého bulharského rituálu. Robila som ho so svojou milovanou mamou Lilianou Paslievovou vždy, keď sme sa ocitli na prahu nového začiatku:

Mama berie nádobu s vodou a vloží do nej čerstvo natrhané kvety. Potom drží nádobu v ruke, zatvorí oči a sústreďuje do nej všetku svoju materskú lásku. Modlí sa, aby ma niekto na ceste chránil a sprevádzal.

Stojím s mamou pred vchodom do nášho domu. Mama otvorí dvere, naleje na zem trochu vody a povie: „Boh pred tebou a ty ho nasleduj.“

Prekročím prah a celá sa chvejem od radosti z nového začiatku. Pomaly kladiem nohu na odliatu vodu pred sebou a hovorím: „Boh predo mnou a ja ho nasledujem.“

V nohách cítim silu a istotu. Som pevne rozhodnutá o svojej ďalšej ceste životom – budem slúžiť rozvoju ľudstva poznaním, ku ktorému som dospela svojím pričinením.

Púšťam sa na cestu s dôverou. Viem, že ma niekto bude sprevádzať. Viem, že keď budem čokoľvek potrebovať, pomoc bude vždy nablízku. Som vďačná za všetky dary a za každú príležitosť, lebo už teraz viem, že prídu ku mne samy. Som vďačná za to, akým spôsobom mi informácie v tejto knihe zmenili život. Viem, že zmenia život aj vám a pomôžu vám pri vytváraní života plného zázrakov a duchovného rastu.

Prekročme teda prah spolu, čo poviete? Pridajte sa ku mne na dobrodružnú cestu do spomienok na minulé životy, na cestu skúmania času, transformácie a uzdravovania.

Boh ide pred nami, my ho iba nasledujeme.

Predslov

Cesta k uzdravovaniu a rastu na základe regresu

Mala som trinásť rokov, keď som sa prvý raz vrátila do jedného zo svojich minulých životov. Práve som si prečítala knihu Briana Weissa Through Time Into Healing (Cesta časom k uzdraveniu) a bola som fascinovaná spôsobom, akým jeho klienti dokázali vyriešiť zložité otázky, keď videli, ako sa stavali k terajším problémom vo svojich minulých životoch. Vyrastala som v socialistickom Bulharsku, kde náboženstvo a spiritualita neboli bežnou témou rozhovorov, a nemala som vlastné názory na reinkarnáciu. Možnosti reinkarnácíe ma však tak zaujali, že som sa rozhodla riadiť inštrukciami v knihe a vyskúšala som návrat do minulého života. Počas prvého regresu som sa vrátila do života sovietskeho špióna počas druhej svetovej vojny (tento zážitok podrobne opíšem v 3. kapitole). Bol to veľmi presvedčivý, citovo bohatý zážitok a hlboko ovplyvnil moje nasledujúce roky rastu a učenia.

Ďalej som rástla ako iné deti. Chodila som na strednú školu, potom som vyštudovala právo a napokon som pracovala ako právnička v New Yorku, kde mi do života opäť zasiahol regres. Vyše roka som trpela na vyčerpávajúce bolesti, s ktorými si nevedel poradiť ani jeden lekár, keď som si zrazu spomenula na zážitok regresu z detstva. V zúfalstve som sa obrátila na miestneho odborníka a už po dvoch sedeniach som sa uzdravila. Bolesť nadobro zmizla.

S veľkou radosťou som vtedy rozprávala o svojej skúsenosti, ako aj o neuveriteľných možnostiach, ktoré ponúka regresná terapia. Jej štúdium sa stalo mojím koníčkom. Prečítala som si každú knihu o návrate do minulých životov alebo o reinkarnácii, na ktorú som natrafila. Začala som chodiť na prednášky, rozprávala som svoj príbeh priateľom.

Vedela som, že táto terapia zaberá a pri každom probléme som navrhovala vždy to isté: „Poďme to vyliečiť týmto spôsobom.“ Regresnú terapiu som použila na všetkých svojich blízkych, najčastejšie na svojom milovanom partnerovi.

Vôbec nezáležalo na tom, že som sa nikdy neučila, ako privádzať druhých k prežívaniu minulých životov; zdalo sa mi to ľahké a prirodzené, akoby som to vedela od narodenia. Ďalší logický krok na mojej ceste však bolo, aby som sa to začala niekde učiť, a tak som si vybrala niekoľkých prominentných odborníkov v tejto oblasti: Briana Weissa a Dolores Cannonovú. Napokon som si otvorila vlastnú prax a počas víkendov som začala prijímať klientov. Rozhodujúci obrat nastal, keď sa mi naskytla príležitosť absolvovať regres s doktorom Waynom W. Dyerom. Tento zážitok mi otvoril nové horizonty, takže som sa mohla naplno oddať pomoci druhým a zlepšovať ich terajší život na základe skúseností z minulých životov.

Keď pracujem s klientmi, menia sa priamo pred mojimi očami. Ich život sa zmení a mne to dáva pocit naplnenia a satisfakcie. To najzaujímavejšie na mojej práci je však to, čo som sa dozvedela o živote vďaka svojim klientom. Najzávažnejšie duchovné poučenia som získala vďaka ich hľadaniu, a keďže som túžila, aby ste sa o ňom dozvedeli aj vy, napísala som túto knihu. Hlbšie som pochopila všeličo, čo som už dávno počula, no celkom som sa s tým nestotožnila, a objavila som pravdy, o ktorých som dosiaľ netušila. V tomto zmysle sa cítim ako dobrodružná cestovateľka, ktorá skúma neznáme dimenzie vedomia.

Úvod

Skôr ako sa s plnou vážnosťou pustíme do čítania tejto knihy, chcela by som vám vysvetliť niekoľko okolností, aby ste z nej mali čo najväčší úžitok.

Každá kapitola nám poskytne jedno poučenie

Každá lekcia tejto knihy je venovaná konkrétnemu poznaniu, ktoré sa mi odhalilo počas regresu. To najzákladnejšie poznanie hovorí o tom, že prácou na svojej minulosti môžeme uzdraviť svoju prítomnosť. Podrobne sa budem tomu venovať v 1. kapitole. Zároveň v nej vysvetlím, ako vediem svojich klientov počas návratu do ich minulých životov. V 2. kapitole sa zdôverím so šokujúcim objavom – z perspektívy duše všetky naše minulé, prítomné i budúce životy existujú simultánne v tom istom „prítomnom“ momente. Na toto poznanie nadväzujem v 3. kapitole, kde vysvetlím, ako si pri každom rozhodovaní vytvárame novú realitu. V 4. kapitole vysvetlím rozdiel medzi vaším každodenným „ja“ a „vyšším ja“. Naučím vás, ako sa môžete spájať s vyšším ja a dať sa ním viesť v každej chvíli života. K poznaniu, že všetko, čo je okolo nás, je naším odrazom, dospejeme v 5. kapitole. V 6. kapitole sa dočítate, aké dôležité je odpúšťať. V 7. kapitole preskúmame, ako sa môžeme hrať s časom, a v 8. kapitole sa budeme venovať otázkam samoliečby. Poznanie skryté v jadre 9. lekcie vám pomôže pochopiť, prečo máte právo milovať seba, a ako vás vesmír bezvýhradne a s láskou podporuje. Napokon vás v 10. kapitole oboznámim s tým, čo ma moji klienti naučili o karme, osude a slobodnej vôli.

Niekoľko užitočných definícií

V knihe používam niekoľko špeciálnych termínov – niektoré možno poznáte, iné môžu byť pre vás neznáme. Na úvod mi preto dovoľte poskytnúť vám niekoľko užitočných definícií. Prapôvodný zdroj energie, z ktorého pochádza všetko stvorenie, nemá ani jedno správne alebo nesprávne pomenovanie. Všetky pojmy, ktoré nám napadnú, pochádzajú z neho, a preto sú všetky oprávnené. Ja ho budem označovať ako Boh alebo všetko, čo existuje; jediný, zdroj, tvorenie, duch, nekonečno alebo svetlo.

Slovom duša označujem podstatu, bytosť, ducha alebo energiu vedomia. Duša premieta svoje aspekty do fyzickej reality a vy ich spoznávate ako svoje telo, ako ego a ako vedomú a podvedomú myseľ.

Každá duša pochádza z nadduše, ktorú tvorí skupina rozličných duší. Nadduša chce prežívať stvorenie v rôznych dimenziách a prostrediach, a aby to dosiahla, „rozdeľuje“ svoju energiu, pričom každá jej časť predstavuje odlišný život. Každý z jej fragmentov je sám osebe celý a úplný. Človek, ktorého duša pochádza z tej istej nadduše, z ktorej pochádza vaša, je váš súpútnik.

Skupinu duší tvoria nadduše, medzi ktorými sa počas mnohých inkarnácií vytvorili pevné putá. Členovia tej istej skupiny duší si na základe dohody navzájom pomáhajú pri absolvovaní lekcií počas inkarnácie.

Úrovne existencie sa začínajú na najnižšom stupni, ktorý predstavuje individuálna duša, a stúpajú nahor až na úroveň Božského vedomia. Počas výstupu nahor každá úroveň bytia rezonuje s vyššou frekvenciou, individuálna povaha vedomej energie sa stráca a vedomie sa čoraz väčšmi zjednocuje, kým nedosiahne stav jednoty. Pod vedomím Boha sa ako prvá či najbližšia úroveň, alebo fragment Božskej energie, nachádza vedomie anjelov, ktorí sa poznávajú ako oddelené, individualizované bytosti pochádzajúce z vedomia zdroja. Ďalším delením a postupom do realít s pomalšími vibráciami anjelské vedomie klesá na úroveň nadduše, ktorá sa ďalej rozdeľuje do individuálnych duší. Môžete si to predstaviť ako trojuholník. Základná čiara predstavuje fyzické inkarnácie duše v podobe ľudí a vrchol predstavuje Zdroj. Medzi nimi sa nachádzajú nadduše a vedomie anjelov.

Počas regresu do minulých životov pomáham ľuďom, aby sa spojili so svojím vyšším ja, ktoré ich môže viesť a odpovedať im na otázky. Vyššie ja je predĺžením duše do vyššej dimenzie; nie je orientované do fyzickej reality tak ako vaša myseľ. Drží sa tém, cieľov a celkovej vízie vášho súčasného života. Prechováva energetickú vibráciu duše, čím vám umožňuje, aby ste sa mohli spojiť a zosúladiť s vlastnou vibráciou a s poslaním svojho života.

V práci používam striedavo termíny minulé životy, simultánne životy, iné životy a paralelné životy. Je to preto, lebo z pohľadu nadduše prebiehajú všetky životy simultánne v tejto chvíli, paralelne vedľa seba. Z nášho uhla pohľadu je však čas lineárny, takže životy prebiehajúce pred dnešným dňom vnímame ako životy minulé. V tejto práci používam všetky tieto termíny na opísanie toho, čo je v skutočnosti jeden a ten istý zážitok.

Uviedla som tu iba základné definície. V kontexte ich budete chápať lepšie, preto sa neznepokojujte, ak niektoré z nich zatiaľ celkom nechápete. Keď knihu dočítate, stanú sa súčasťou vašej slovnej zásoby.

Cvičenia

Ponúkam aj cvičenia na prebudenie liečivých schopností, ktoré má každý bez ohľadu na to, či sa rozhodne pre návrat do minulých životov, alebo nie. Aby ste z nich získali čo najväčší úžitok, majte pri čítaní vždy poruke pero a veďte si denník. Robte si poznámky, akoby ste písali knihu pre seba, označte si odseky alebo vety, ktoré vás oslovia. Píšte si poznámky do knihy alebo do denníka a zvýrazňujte okamihy, v ktorých ste dospeli k novému poznaniu či objavu. Potom sa rozprávajte o tom, čo ste sa dozvedeli. To vám umožní, aby energia vášho vedomia splynula s energiou tejto knihy a vytvorila vyššiu úroveň vášho uvedomenia, transformácie a rastu.

Zároveň vám odporúčam, aby ste vyskúšali regres do minulých životov – vďaka nemu môžete pochopiť celý proces znútra. Navyše som presvedčená, že návšteva minulých životov bude mať pre vás nesmierne veľkú hodnotu.*

Cieľ

Život je cyklus učenia a vyučovania. V tejto práci vás chcem oboznámiť s tým, ako moji klienti vďaka regresu dospeli k realite plnej zdravia a šťastia, a ukázať vám, že to isté môžete dosiahnuť aj vy.

Mojím cieľom nie je presviedčať čitateľa o pravdivosti inkarnácie a regresu. Na túto tému môže každý nájsť už veľa skvelých dôkazov a prameňov. K zmyslu a poslaniu tejto práce som dospela už po svojom prvom regrese. Spolu s klientmi som dosiahla úžasné, prevratné zmeny v živote, a práve túto hodnotu chcem zdôrazniť. Oboznámim vás s prípadmi zázračných zmien v citovej oblasti, v oblasti telesného zdravia a v celkovej transformácii, ktorými prešli moji klienti.

Každý príbeh, ktorý si prečítate, na mňa hlboko zapôsobil. Keď som začala písať, cítila som, že ide o niečo viac. Mala som pocit, akoby táto kniha bola projektom ducha a ja akoby som bola iba okom na veľkej sieti tvorenia, cez ktoré prúdia informácie. Všetko riadil duch. Mojou úlohou bolo zotrvať pri každom klientovi a položiť mu jednoduchú otázku: „Môžem porozprávať váš príbeh druhým?“ (S výnimkou Wayna a Sereny Dyerovej som zmenila mená klientov, aby som chránila ich súkromie.)

Dúfam, že cez tieto príbehy vám priblížim všetko, čo som sa dozvedela. Chápem to ako lekcie, ktoré nepatria iba mne, ale musí ich absolvovať každý. Dotýkajú sa problémov, ktorým čelíme všetci.

Zároveň dúfam, že táto kniha vám pomôže nájsť podporu, uistenie, nové perspektívy a spôsoby existencie v tomto svete. Budem rada, ak vás povzbudí, prehĺbi vaše chápanie sveta a podporí váš rast. Predovšetkým však chcem, aby vo vás vyvolala pocit, že ste opäť doma – že ste znova spojení s božstvom, ktoré vás nikdy neopustilo.

* V prílohe nájdete návod na regres, ktorý môžete použiť kedykoľvek. Ak by ste radšej chceli skúsiť regres pod mojím vedením, môžete použiť moju audionahrávku: Healing Through Past-Life Regression... and Beyond (Liečba pomocou regresu do minulých životov... a za ich hranice) uvedenú v časti obsahujúcej ďalšie zdroje.

1 . KAPITOLA 

Skúmanie minulosti umožňuje vyliečiť prítomnosť

Všetko sa to začalo celkom nenápadne. Vypadla mi zo zuba plomba a potrebovala som novú. Išla som k zubárovi, ktorého mi priatelia vrelo odporúčali, no jeho zákrok nedopadol podľa očakávania. Nová plomba mi nesedela, prekážala mi pri jedení, takže zubár musel robiť ďalšie zákroky, aby upravil nielen ju, ale aj zuby v jej blízkosti. Po týchto zákrokoch ma rozboleli čeľuste – čeľustné kĺby a svaly. Čeľusť ostala v poriadku, no narušili sa svaly. Ústa som otvárala len s veľkou námahou a jedenie sa pre mňa stalo utrpením. Bolesť mi vystreľovala do šije a do pliec. Ťažko sa mi rozprávalo a nemohla som spávať.

Robila som všetko možné, aby som sa z toho dostala. Išla som k inému zubárovi, ten robil ďalšie zákroky – cieľom bolo uvoľniť svalové napätie. Začala som spávať s chráničom na ústach. Vymenila som si vankúš, potom posteľ. Trikrát týždenne som chodila k fyzioterapeutovi. Aby som mohla ľahšie prehĺtať, zmenila som jedálny lístok. Ustavične som brala tabletky proti bolesti, bojovala som s infekciami. Mohla by som uviesť ďalšie opatrenia. Bolo to všetko veľmi vyčerpávajúce – pre mňa i pre môj bankový účet.

Prešiel rok, a bolesť neprestávala. Jedného dňa ma zubár posadil a povedal mi: „Mira, musíme byť realistickí.“ Nemalo zmysel, aby sme pokračovali v tom, čo sme robili dosiaľ, a musela som sa rozhodnúť. Navrhol mi, že buď sa rozhodnem pre operáciu, alebo budem musieť žiť s bolesťami do konca života. Počas operácie by mi museli čeľusť zlomiť a potom zasa pospájať drôtmi, a pritom nebolo isté, či by mi to vôbec pomohlo. Nevidela som v tom zmysel. Lámať niečo, čo nie je zlomené? Najmä keď som sa dozvedela, že problém nie je v kostiach a kĺboch, ale vo svaloch. Mám však žiť s chronickými bolesťami? Ani jedna z dvoch možností nevyzerala prijateľne.

Časové zhody sa v živote často zorganizujú samy. Na začiatok týždňa som mala dohovorené stretnutie u fyzioterapeuta – hneď po návšteve u zubára. Len čo sa začala fyzioterapia, v mysli sa mi vyrojili otázky: „Čo vlastne teraz robím? Vyskúšala som všetko možné. Urobila som, čo sa dalo... alebo nie? V tej chvíli akoby sa mi v hlave rozsvietila žiarovka. Spomenula som si na regres, v detstve, ako aj na ľudí, ktorí sa po ňom priam zázračne vyliečili. Bez dlhého uvažovania som vyhľadala odborníčku v tejto oblasti v New Yorku a dohodla som si stretnutie.

Prvé sedenie bolo naplánované na jednu hodinu, na regres nám však zostalo asi pätnásť minút. Veľa času si vyžiadalo vzájomné zoznámenie, úvodný rozhovor a uvoľnenie a napokon záverečná analýza toho, na čo som si spomenula. (Moje stretnutia s klientmi dnes často trvajú až štyri hodiny.) Keďže som bola v časovej tiesni a nestihli sme si vytvoriť dostatočnú úroveň vzájomnej dôvery, prvý pokus o regres bol neúspešný. Bola som však v zúfalej situácii, potrebovala som pomoc, a preto som si dohovorila ďalšie stretnutie už o niekoľko dní.

Počas druhého sedenia som zažila krátky útržok z minulého života. Videla som seba ako vysokého, mocného černocha. Okolo krku som mala hrubú ťažkú, kovovú obruč, na rukách a nohách putá. Obruč na krku bola spojená reťazami s putami na rukách i nohách. Kovová obruč na krku bola veľmi nepríjemná, stále ma šúchala na mieste, kde som v tomto živote prežívala bolesti. V živote otroka som bola veľmi silná, môjho ducha však zlomilo neľudské správanie. Vnímala som neuveriteľný rozpor medzi tým, že som mala silné telo, no slabého ducha. Cítila som sa úplne bezmocná. K svojim majiteľom som nepociťovala nenávisť, bola som im vlastne vďačná. Hoci so mnou nezaobchádzali dobre, dávali mi jesť a ja som to vnímala ako láskavosť. Veľmi som si to vážila.

V ordinácii liečiteľky mi začali po tvári tiecť slzy. Zmocnil sa ma smútok nad sebou – nad tým zotročeným človekom. Cítila som jeho bolesť a zlomenú dušu. Ako môže niekto takto zaobchádzať s druhým človekom? Ako môže druhého pripútať železnej obruči? Ako som mohla byť taká vďačná ľuďom, ktorí ma zneužívali – len preto, lebo ma živili? Ako som mohla mať také silné telo a napriek tomu sa cítiť taká bezmocná? Prečo som neprotestovala? Prečo som sa to nepokúsila zmeniť? Prečo som sa nevzbúrila? Prečo som neušla?

Čo som si z tohto zážitku vzala ako hlavné posolstvo? Uvedomila som si nedostatok osobnej sily, ktorý som vtedy cítila. Keď som sa prebrala z tranzu a posadila som sa, opýtala som sa: „Čo znamená byť mocný?“ (Dnes túto otázku kladiem klientom, aby som ich priviedla na vyššiu úroveň chápania, táto terapeutka však pracovala iným spôsobom.) Odpoveď bola jednoduchá: „Budeš to musieť zistiť sama.“

Počas druhej návštevy u nej som zažila len tento jediný obraz. Tento zážitok však pre mňa znamenal katarziu. Zvyšok dňa som si opakovala otázku: „Čo znamená byť silný?“

Nenapadla mi jednoznačná odpoveď, no so slzami na tvári som prežila citové uvoľnenie.

Keď sa na to pozerám teraz, vidím, že až do tej chvíle to bola ústredná otázka mojich skúseností v povolaní. Bola som mladou právničkou, pokladali ma za jednu z najváženejších členiek korporatívnej skupiny právnikov. Pri každom hodnotení ma nadriadení chválili za dodržiavanie etických princípov, za právnické zručnosti a schopnosť zvládať klientov i obchodné rokovania. Napriek tomu im nezišlo na um, aby mi zvýšili plat na úroveň mojich kolegov, a odmietali moju žiadosť o výmenu kancelárie, hoci im v tom nič nebránilo. Namiesto toho, aby som mala pocit opory, cítila som sa bezmocná ako ten otrok. Mala som rada svojich kolegov a nechcela som stratiť istotu, ktorú mi táto firma poskytovala, no nedostávala som, čo som chcela. Sťažnosti nepomáhali, a keby som v nich pokračovala, mohla by som si ublížiť, preto som svoje pocity radšej potláčala a ďalej som sa usilovala byť dobrou pracovníčkou ako predtým.

Nad týmito citovými otázkami som hĺbala deň čo deň, kým moja čeľusť hľadala spôsob, ako ma zbaviť bolesti. Ako som si neskôr uvedomila (podrobne sa budem tomu venovať v ďalšej kapitole), všetky fyzické trápenia sa začínajú na citovej úrovni. Vždy keď sa v tele objaví nejaký problém, upozorňuje nás na niečo, čomu sa potrebujeme venovať a vyriešiť to. Keď sa nepostavíme k problému s plným vedomím, telo nám to vráti vo forme zdravotných ťažkostí. Teraz si plne uvedomujem súvislosť medzi mojím trápením v tele otroka a ťažkosťami, ktoré prežívam dnes.

Hoci terapeutka neurobila nič, čím by mi vyliečila čeľusť, vďaka nej som pochopila, že som dosť silná a rozhodujem o sebe sama. Na druhý deň som sa prvý raz po vyše roku zobudila bez bolestí.

Život sa rýchlo vrátil do starých koľají. Prestala som brať lieky proti bolesti, spala som bez chrániča na ústach a k fyzioterapeutovi som sa už nevrátila. Keď som navštívila zubára, nevedel, čo si má o tom myslieť. Hovoril o zázraku.

Uvedomila som si, že kedykoľvek môžem prestúpiť do inej firmy. Už som nepotrebovala zotrvávať v pocite bezmocnosti, ktorý som prežívala v živote otroka. Mohla som sa vnímať ako rovnocenná a silná i vo vzťahu k svojmu povolaniu. Môj citový a telesný problém sa vyriešil a mohla som postúpiť ďalej.

Dostala som odpoveď na otázku, čo znamená byť mocný. Vďaka skúsenosti zo života otroka a situácie v zamestnaní som si uvedomila, že skutočná sila človeka sa veľmi líši od sily, o ktorej sme sa učili v škole na hodinách politiky. Teraz viem, že byť silný znamená byť úprimný k sebe, k tomu, čím ste, a neznamená to, že ovládate druhých. Tí, čo ovládajú druhých a manipulujú s nimi, robia to len preto, lebo cítia svoju slabosť. Neveria, že to, čo chcú, môžu dosiahnuť aj bez toho, aby ubližovali sebe alebo druhým. Skutočná sila vyžaduje len túžbu, súhlas a dôveru. Pravá sila vyžaduje, aby ste sa naladili na tvorivú majestátnosť zdroja. Byť silným pre skutočného vodcu znamená, že vedie druhých z pozície vlastnej integrity a chce, aby aj oni boli takí silní ako on.

Cez svoje bolestivé ochorenie som dostala jednoduchú, ale dôležitú lekciu. Pochopila som, že sila pramení z poznania seba samého a že za poznanie sily skrytej v mojej podstate ručím iba ja.

To všetko sa stalo pred siedmimi rokmi. Až do dnešného dňa nemám bolesti.

Celý ten čas som zubárovi nepovedala, ako som sa vyliečila. Nežiadalo sa mi otvorene rozprávať o svojom duchovnom hľadaní. Stačilo mi, že som sa uzdravila, necítila som potrebu, aby som to vysvetľovala. Počas písania tejto práce som sa však so svojím zubárom stretla. Dlho sme sa nevideli, a tak som mu povedala, čomu sa venujem. Počúval ma so záujmom a napokon sa mi zdôveril, že pri každej návšteve starého mesta v Jeruzaleme má divný pocit, akoby tú štvrť dôverne poznal. Bez rozpakov vyslovil otázku, či tam už nežil v inom živote.

Jeho slová ma prekvapili. Môj zubár bol možno celý ten čas otvorený duchovným diskusiám... Možno som naňho celé tie roky premietala svoju neistotu. Povzbudená jeho otvorenosťou vybrala som z tašky sériu cédečiek Healing Through Past-Life Regression... and Beyond (Liečenie pomocou návratu do minulých životov... a za ich hranice) a podala som mu ju.

„Ešte som vám nepovedala, ako som si vyliečila čeľusť,“ poznamenala som.

Pozorne si potom vypočul celý môj príbeh.

„Práve otváram centrum na liečbu tejto vašej choroby,“ oznámil mi, keď som skončila. Na chvíľu sa zamyslel, potom sa mi pozrel do očí a povedal: „Mali by sme sa porozprávať.“

Nemusím zdôrazňovať, že som od neho odišla v povznesenej nálade – vyliečila som sa vďaka regresu. Viem, že môže pomôcť aj vám.

Začnime teda odpoveďou na základnú otázku: Čo je vlastne návrat do minulého života?

Regres do minulých životov

Regres je veľmi jemný, a predsa výkonný nástroj. Svojich klientov vediem do stavu hlbokej telesnej i duševnej relaxácie. Keď sú telesne uvoľnení, ich prirodzené sústredenie sa obracia dovnútra, vďaka čomu dosahujú hlbšie stavy vedomia, než sú schopní dosiahnuť v bdelom stave.

Sme neprestajne spojení so všetkými životmi, ktoré sme žili a ktoré žiť budeme. Tvoria súčasť našej cesty, našej podstaty a nášho dedičstva. Ak umožníme, aby podnety vonkajšieho sveta ustúpili do pozadia, môžeme sa spojiť so zážitkami, ktoré nás vytvorili. V mysli mojich klientov začnú okamžite plynúť príbehy, obrazy a pocity z iných životov. Požiadam ich, aby mi opisovali, čo vnímajú, a oni mi jednoducho rozpovedia svoj príbeh.

Každé stretnutie s klientom je jedinečné, no to, čo klienti prežívajú, im dáva odpoveď na najpálčivejšie otázky ich života a slúži ich najvyššiemu dobru. Životné príbehy sa im nikdy nevracajú náhodne; nie sú to veselé zážitky, ktorými by mohli zabávať priateľov na večierku. Prežívanie minulých inkarnácií nám pomáha pochopiť, kto sme, a poradí nám, ako postupovať v riešení citových alebo telesných problémov. Počas tohto jednoduchého procesu ľudia prežívajú iné životy, ktoré žili s mnohými odlišnými výsledkami. Vždy sa ich pritom zmocní úžas. Pod mojím vedením môžu klienti komunikovať so svojím vyšším ja, s duchovnými sprievodcami a s anjelmi; môžu prijímať odporúčania pri dôležitom rozhodovaní, ako aj odpovede na základné otázky svojho života.

Regres môže pomôcť objaviť príčiny citových a telesných problémov. Pomáha pri chápaní fóbií a tráum, pomocou neho sa môžeme veľa dozvedieť o vzťahu k druhým, ako aj o tom, aké úlohy zohrávali druhí ľudia v našich minulých životoch. Keď uvidíme, čo všetko nás v priebehu času spája, pochopíme súčasné okolnosti a môžeme ich začať vnímať s väčším súcitom, s odpúšťaním a s láskou.

Príbehy minulých životov na týchto stranách – moje vlastné i príbehy mojich klientov – mi odhalili, čo znamená byť človekom, ako funguje čas, aké nekonečné sú možnosti vesmíru, a naučili ma, ako si môžeme vyliečiť najťažšie citové a telesné problémy.

Na prežitie iných životov nepotrebujeme nijaké špeciálne podmienky či okolnosti. Môže sa nám to stať spontánne, keď sa ocitneme na mieste alebo v situácii, ktorá nám iný život pripomenie, alebo to zažijeme v sne. Keď sa spojíme s minulým životom úmyselne, informácie, ktoré z neho získame, nám pomôžu pri riešení súčasných problémov a otázok.

Pre našu myseľ to predstavuje plynulý, jemný proces, pri ktorom sa mení charakter elektromagnetických vĺn v mozgu. Počas regresu prechádzame zo stavu beta – charakteristického pre dennú, bdelú aktivitu – do stavu alfa, čo je stav, keď sme uvoľnení. Z tohto stavu a pod mojím vedením sa klienti dostávajú do stavu théta alebo gama. V stave théta je človek pri vedomí, ale cíti sa ospalý; prežíva ho najčastejšie tesne pred zaspaním alebo hneď po prebudení. Stav théta je hraničný stav medzi vedomím a nevedomím. Keď sa dosiahne s určitým zámerom, je to stav, v ktorom sa človek môže veľa dozvedieť, uzdraviť a duchovne vyrásť. V stave gama človek dosahuje vyššiu úroveň vedomia a vnímania, čo v ňom vyvoláva pocit blaženosti a vrodeného chápania podstaty existencie. Počas regresu pracujem s klientmi, ktorí sa nachádzajú práve v týchto dvoch vyššie uvedených stavoch.

Aby som priviedla klienta do hlbokého tranzu, používam hypnózu. Ľudia ju často nechápu a boja sa jej. Na vine sú rozličné zábavné predstavenia a domnienka, že počas hypnózy našu myseľ ovláda sugesciami hypnotizér.

Naše ego prirodzene odmieta vzdať sa kontroly nad sebou. Nechápeme však, že v stave hlbokého tranzu nestrácate nad sebou kontrolu – počas regresu máte všetko pod kontrolou. V skutočnosti je dôležité, aby vaša myseľ bola zapojená do celého procesu. Myseľ sa stáva súčasťou regresu – je to tá časť, ktorá sa učí a všetko chápe. Získané informácie umožňujú celej osobnosti, vrátane ega, dostať sa na vyššiu úroveň bytia a tvorenia života.

Pri hypnóze ide v podstate vždy o sebahypnózu. V procese uvoľňovania myseľ ega konštatuje, že telo – osoba – je vo svojom prostredí chránená; cíti, že môže bez obáv spočinúť v pokojnej atmosfére mojej pracovne a v mojej prítomnosti, pretože mi môže dôverovať, dať sa mnou viesť a opatrovať. Keď sa ego rozhodne, že počas ďalšieho skúmania sa nemá čoho obávať, myseľ má možnosť, aby sa sama zorientovala.

Hypnóza je schopnosť sústredenosti dovnútra. Keď sa telo uvoľní, pozornosť sa môže presunúť z vnímania signálov z vonkajších zmyslov na signály zmyslov vnútorných. Myseľ sa odpúta od fyzickej reality, čím umožňuje vnútorným zmyslom opustiť hranice bežného vnímania a skúmať niečo nové, dáva im slobodu. Vnútorné zmysly sa samy prirodzene zorientujú a putujú cez rozličné vrstvy vedomia – cez pocity, osobné presvedčenia, spoločné sociálne názory a konštrukcie a cez vyššie ja. Čím vyššie vystúpi duševná energia, tým menej sme pripútaní k svojej osobnosti a k príbehu svojho života. Čím vyššie stúpajú vibrácie, tým bližšie sme k tomu, aby sme splynuli s vedomím nadduše.

Ako som už uviedla, nadduša je „matkou“ všetkých duší, ktoré obývajú naše prítomné, minulé i budúce životy. Existuje v dimenzii, v ktorej akýkoľvek čas vnímame ako súčasnosť. To, čo vy i ja nazývame minulosť, prítomnosť a budúcnosť, to všetko sa pre naddušu odohráva v tej istej chvíli. Počas regresu umožňujeme vnútorným zmyslom, aby sa dostali do dimenzie nadduše; naše vedomie splýva s jej vedomím. Z tejto dimenzie sa môžeme vracať a prežívať fyzickú realitu ktoréhokoľvek života, ktorý si vyberieme. Preto keď opätovne prežívame niektorý život, stotožňujeme sa s ním a vnímame sa ako osoba v tomto konkrétnom živote – život vnímame z pozície nadduše, ktorá je v jednote so všetkými svojimi dušami. Počas regresu sa poznávame v „inom“ živote, rovnako ako v „tomto“, pretože oba životy sa odohrávajú na dvoch oddelených dráhach energie a aktivity nadduše. Všetky naše životy sa nadduši javia ako súčasnosť; preto ich takto prežívame počas regresu.

V podstate nejde o zážitok spomienky na niečo minulé. Môžeme to tak nazývať, keď hovoríme o „minulých“ životoch. Keď však chceme naozaj pochopiť, čo sa deje počas regresu, musíme vedieť, že sa spájame s vibračnou energiou nadduše – cez ňu splývame s inými životmi, ktoré sa odvíjajú v prítomnosti, vo večnom „teraz“. Toto je úplne nové chápanie procesu regresu a podstaty existencie.

Lekcie o čase v 6. kapitole vám umožnia lepšie pochopiť toto poznanie a zároveň oceniť význam a dosah skúmania, ktoré nazývame „regresy do minulých životov“.

Životné lekcie

Regres je jedna z najúčinnejších metód, ako pochopiť, čo nás chce život naučiť. Keď sa spojíme s inými životmi, môžeme prežívať radosti, zápasy, pocity a podrobnosti svojho príbehu. Duše sa rady inkarnujú s dušami, s ktorými si vytvorili putá, aby mohli ďalej spoločne rásť a skúmať všetko nové. Preto sa počas neho často stretávame s členmi rodiny a s priateľmi, ale aj s tými, s ktorými máme problematické vzťahy.

Život, ktorý prežívame počas regresu, vždy nejako súvisí so životom, ktorý prežívame teraz. Tým, že prežijeme iný život, môžeme získať iný pohľad na to, ako zvládame lekciu, s ktorou máme určité problémy. V tom spočíva sila tohto procesu: vidíme väčšie plátno, tapisériu, ktorú vytvárame v rozličných životoch. Vďaka tomu dospievame k hlbokému pochopeniu putovania duše. Keď vidíme, ako sme zvládli tie isté problémy v iných životoch, teraz to môžeme urobiť inak. Oslobodíme sa a získame silu. Takto nám skúmanie minulých životov umožňuje uzdraviť prítomnosť – fyzicky i citovo.

Pozrime sa teraz na životné lekcie, ktoré ma naučili moji klienti – a na možnosti, ktoré vám ponúkajú pri zmene vášho života.

2. KAPITOLA

Všetky životy prebiehajú simultánne

Jedného dňa predniekoľkými rokmi, keď som ešte pracovala ako právnička, zastavila som sa vkníhkupectve Barnes & Noble neďaleko svojej kancelárie cezobedňajšiu prestávku – chcela som sa pozrieť, či ma prednávratom dopráce neupúta nejaká kniha.

Voddelení New Age som narazila najednu zmojich obľúbených kníh odJane Robertsovej The Nature of Personal Reality (Podstata osobnej reality). Vzala som ju dorúk spríjemným pocitom alen čo som vnej začala listovať, napadla mi myšlienka. Vlož doknihy svoju vizitku.

Zvykla som si nespochybňovať takéto okamihy intuície akonala som shravou zvedavosťou. Musela som však pripustiť, že toto nedáva zmysel. Napriek tomu som siahla dopeňaženky, vybrala som vizitku astrčila som ju doknihy.

Keď som ju kládla späť napolicu, hlavou mi prebehla ďalšia myšlienka. Ten, kto kúpi túto knihu anájde tvoju vizitku, bude mimoriadny človek.

Pripadalo mi to zvláštne, akoby tá myšlienka patrila niekomu inému – niekomu oveľa múdrejšiemu ako ja. Slovné spojenie mimoriadny človek malo vsebe čosi mystické.

Moja duša ten pocit poznala, myseľ ho však nedokázala vysvetliť.

Poniekoľkých mesiacoch – už som nato celkom zabudla – dostala som email odmuža menom John. Napísal mi, ako sa ho raz zmocnil pocit, že si má znova prečítať knihu tyie Nature of Personal Reality. Zašiel dotoho istého obchodu, kde som bola aj ja – obchod bol nadruhej strane ulice, oproti jeho pracovisku. Dorúk sa mu dostal ten exemplár, doktorého som vložila vizitku – ateraz mu znej vypadla.

„Čo to má znamenať?“ začudoval sa, no zneznámych dôvodov si vizitku ponechal. Večer si pozrel moju webovú stránku ahneď, oniekoľko minút mi poslal email. Čosi ho ktomu nútilo, bolo to, ako povedal, takmer automatické.

Medzi tisíckami slov namojej webovej stránke zapôsobilo naňho jedno slovné spojenie – vblogu, ktorý som napísala predpol rokom, som uviedla, že vpráci sa cítim ako „duchovná tajná“. Pracovala som vtedy ako právnička voveľkej firme naPark Avenue. Bola to dobrá práca, ale ako „dobrá právnička“ som cítila, že sa snikým nemôžem rozprávať osvojich duchovných záujmoch, teda osvojej osobnosti. Bála som sa, že ma budú odsudzovať, nepochopia ma avylúčia ma zkolektívu alebo sa stane ešte niečo horšie. Preto som sa cítila ako „tajná duchovná agentka“ – tajne anenápadne som pracovala natom, aby som priniesla pozitívnu energiu, spoluprácu, rovnováhu asvetlo doprostredia, vktorom tieto kvality nemali prioritu. Podobné pocity prežíval aj John, apreto sa mi ozval. Hľadal blízku dušu – niekoho, kto by ho pochopil. Ja som ho určite pochopila.

John sa mi zdôveril, že je slobodný, má vyše dvadsať rokov apredniekoľkými rokmi sa vydal naduchovnú cestu.

Uviedol, že bezrodiny apriateľov sa cíti opustený. Ja som mu napísala osvojich skúsenostiach sregresom, vysvetlila som mu, že to, čo sa ľudia počas návratu dominulých životov dozvedia, vždy súvisí sich terajšou situáciou apomôže im vyriešiť problémy niekedy celkom nečakaným spôsobom. Vrozohnení som mu regres ponúkla aon zozvedavosti sním súhlasil.

Snadšením som sa oprobléme rozprávala sčlenmi rodiny, spriateľmi, amnohých som regresom aj previedla. No sJohnom to bolo iné; napokon, spoznala som sa sním iba nedávno. Konečne sme sa stretli, apoviem vám, bola som dosť nervózna. Keď som ho uvádzala dostavu uvoľnenia, hlas sa mi triasol. Našťastie, keď sa uvoľnil, začala som sa uvoľňovať aj ja. Netušila som, že ma čaká prvá – amožno najzvláštnejšia – lekcia, ktorú mi poskytne návrat dominulých životov.

Čo to povedal?

Keď som mu pomohla naceste dojeho vnútra, požiadala som ho, aby mi opísal, čo vidí, cíti apočuje. Povedal mi, že stojí vrade predholičstvom naulici skamennou dlažbou. Všimol si pouličné lampy stienidlami. Nasebe mal oblek – hnedé nohavice, vestu, pásikovú košeľu ahnedé sako. Spomenul ešte poltopánky aklobúk, vktorom vyzeral ako pouličný predavač novín. Nedávno mal tridsať aaj vtomto živote sa volal John. (Hoci viných životoch mal rozličné mená, budem ho takto nazývať vždy.)

Ďalšie Johnove životné plány

Paralelné životy