Start

Introduction, Translation, 

Epilogue and Commentary © 2005 by Ľubomír Feldek

Cover design © 2005 by Peter Uchnár

Slovak edition © 2005, 2014 (elektronická verzia) by Ikar

Z anglického originálu A Midsummer Night’s Dream

(The Arden Shakespeare, London 2005)

preložil a sprievodné texty napísal Ľubomír Feldek.

Redigovala Oľga Ruppeldtová.

Návrh obálky Viera Fabianová.

Ilustrácia na obálke Peter Uchnár.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2014

ako svoju 253. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-3868-8

SHAKESPEAROVO DIELO

HRY

Približný dátum vzniku

Pred rokom 1594

EDUARD III. (EDWARD III) 1596

HENRICH VI. (HENRY VI) tri časti fólio 1623

RICHARD III. 1597

TITUS ANDRONICUS 1594

MÁRNA SNAHA LÁSKY

(LOVE’S LABOUR’S LOST) 1598

DVAJA VERONSKÍ ŠĽACHTICI

(THE TWO GENTLEMEN OF VERONA) fólio

KOMÉDIA OMYLOV

(THE COMEDY OF ERRORS) fólio

SKROTENIE ČERTICE

(THE TAMING OF THE SHREW) fólio

1594 – 1597

ROMEO A JÚLIA (ROMEO AND JULIET)

(pirátske vydanie 1597) 1599

SEN SVÄTOJÁNSKEJ NOCI

(A MIDSUMMER NIGHT’S DREAM) 1600

RICHARD II. 1597

KRÁĽ JÁN (KING JOHN) fólio

BENÁTSKY KUPEC

(THE MERCHANT OF VENICE) 1600

1597 – 1600

HENRICH IV. (HENRY IV) prvá časť 1598

HENRICH IV. (HENRY IV) druhá časť 1600

HENRICH V. (HENRY V) (pirátske vydanie 1600) fólio

VEĽA KRIKU PRE NIČ

(MUCH ADO ABOUT NOTHING) 1600

VESELÉ PANIE Z WINDSORU

(THE MERRY WIVES OF WINDSOR)

(pirátske vydanie 1602) fólio

AKO SA VÁM PÁČI (AS YOU LIKE IT) fólio

IULIUS CAESAR (JULIUS CAESAR) fólio

TROILOS A KRESSIDA

(TROILUS AND CRESSIDA) 1609

1601 – 1608

HAMLET (pirátske vydanie 1603) 1604

TROJKRÁĽOVÝ VEČER (TWELFTH NIGHT) fólio

OKO ZA OKO (MEASURE FOR MEASURE) fólio

KONIEC VŠETKO NAPRAVÍ

(ALL’S WELL THAT ENDS WELL) fólio

OTHELLO 1622

KRÁĽ LEAR (KING LEAR) 1608

MACBETH fólio

TIMON ATÉNSKY (TIMON OF ATHENS) fólio

ANTONIUS A KLEOPATRA

(ANTONY AND CLEOPATRA) fólio

CORIOLANUS fólio

Po roku 1608

PERIKLES (PERICLES) (vynechané z fólia) 1609

CYMBELINE fólio

ZIMNÁ ROZPRÁVKA (THE WINTER’S TALE) fólio

BÚRKA (THE TEMPEST) fólio

HENRICH VIII. (HENRY VIII) fólio

DVAJA URODZENÍ PRÍBUZNÍ

(THE TWO NOBLE KINSMEN) (v spolupráci

s Johnom Fletcherom, vynechané z fólia) 1634

BÁSNE

Dátum vzniku neznámy

VENUŠA A ADONIS (VENUS AND ADONIS) 1593

ZNÁSILNENIE LUKRÉCIE

(THE RAPE OF LUCRECE) 1594

SONETY (SONNETS) 1609

MILENKIN NÁREK (A LOVER’S COMPLAINT) 1609

FÉNIX A HRDLIČKA

(THE PHOENIX AND THE TURTLE) 1601

O WILLIAMOVI SHAKESPEAROVI

William Shakespeare sa narodil v „srdci Anglicka“, v Stratforde-upon-Avon, ako najstarší syn Johna Shake speara a Mary Ardenovej. Jeho ctitelia sa utvrdzujú v presvedčení, že to bolo 23. apríla 1564, v deň svätého Juraja, patróna Anglicka, keď podľa miestnej pranostiky sa rok čo rok rozospieva prvý stratfordský slávik. Faktom však ostáva, že presne poznáme iba dátum, keď ho – 26. apríla – pokrstili. Jeho otec, povolaním garbiar a rukavičkár, patril k najvplyvnejším občanom Stratfordu. Matka bola dcérou Roberta Ardena z Wilmcote.

V decembri 1582 sa Shakespeare oženil s Anne Hathawayovou, dcérou farmára zo Shottery neďaleko Stratfordu. Bola od neho o osem rokov staršia. Ich prvé dieťa Susannu pokrstili 6. mája 1583 a dvojčatá Hamneta a Judith 22. februára 1585.

Inak o tomto stratfordskom období Shakespearovho života vieme málo. Traduje sa, že bol istý čas učiteľom. Iná legenda hovorí, že musel utiecť z rodného mesta, pretože pytliačil a dostal sa do nemilosti miestneho zemepána sira Thomasa Lucyho.

Až dvadsaťosemročný Shakespeare začína po sebe zanechávať viacej stôp.

Vieme, že opustil rodinný kozub a dal sa k divadlu, pretože v marci 1592 sa už hrala v londýnskom divadle Rose (Ruža) hra Harry VI. – čo bola zrejme prvá časť Henricha VI.

V jeseni 1592 spisovateľ Robert Greene varoval v posmrtne publikovanom pamflete pred kýmsi, kto si namýšľa, že sa môže stať jediným scénotrasom v krajine. To the only Shake-scene in a country je zrejmá narážka na Shakespearovo priezvisko – prvá zmienka o našom dramatikovi, ktorý už od začiatku svojej kariéry budí žiarlivú pozornosť.

Viac však v nasledujúcich rokoch na seba upozornil ako básnik. V roku 1593 publikuje básnickú skladbu Venuša a Adonis, ktorá sa v krátkom čase dočkala deviatich vydaní, a v máji 1594 vychádza jeho druhá básnická skladba Znásilnenie Lukrécie. Obe sú venované grófovi Southamptonovi. To, že Shakespeare dočasne uprednostňoval poéziu, súviselo iste aj s tým, že morová epidémia obmedzila činnosť divadiel.

V jeseni 1594, keď bolo po epidémii, znovu sa utvárajú divadelné súbory. Shakespeare, člen aj podielnik Lord Chamber lain’s Men (Spoločnosti lorda komorníka), vtedy už vyniká nielen ako herec, ale aj ako dramatik. Je už autorom trojdielnej hry Henrich VI. a nasledujú Richard III., Titus Andronicus, Dvaja veronskí šľachtici, Márna snaha lásky, Komédia omylov a Skrotenie čertice.

Čoskoro potom vychádza spod jeho pera aj „najsmutnejší príbeh všetkých čias“ – hra Romeo a Júlia. O ďalšie úspechy sa mu postarajú hry Sen svätojánskej noci, Richard II. a Benátsky kupec.

V roku 1596 zomrel Shakespearov syn Hamnet. Aj keď sa zdá, že Shakespeare nebol stvorený pre rodinný život, shakespearovskí bádatelia sa domnievajú, že ho k rodine stále viazalo silné puto a – hoci sa za jeho čias museli rodičia vyrovnávať so smrťou detí častejšie než my – smrť 11-ročného dieťaťa ho hlboko zasiahla: stopy tohto zážitku sa dajú nájsť aj v jeho diele.

Dvojdielnu hru Henrich IV. píše Shakespeare v rokoch 1597 – 1598.

V roku 1597 sa jeho herecká spoločnosť, v súvise s problémami okolo divadla Theatre (Divadlo), sťahuje o dom ďalej – do divadla Curtain Theatre (Dvorec).

Na Vianoce 1598 dôjde k rekordne rýchlej demontáži divadla Theatre. Na južnom brehu Temže má do pol roka vzniknúť nové divadlo: bude sa volať Globe (Zemeguľa) a Shakespeare sa stane jeho spoluvlastníkom.

Je to teda už zámožný muž, o čom svedčí aj fakt, že v roku 1596 kúpil New Place (Nové sídlo), veľký dom v centre rodného Stratfordu.

V tom čase jeho najpopulárnejšie hry už začínajú vychádzať aj tlačou. Niekedy sú to i tzv. pirátske vydania, vychádzajúce bez autorovho súhlasu.

Krátko pred otvorením divadla Globe završuje Shakespeare cyklus hier o „vojne ruží“ hrou Henrich V. Nasledujú hry Ako sa vám páči, Iulius Caesar, Troilus a Kressida, Veselé panie z Windsoru, Hamlet a Trojkráľový večer.

24. marca 1603 umiera kráľovná Alžbeta a končí sa tudorovská éra. Na trón nastupuje Jakub I. z rodu Stuartovcov, ale divadlo má aj naďalej dostatok oficiálnej priazne. Jakub I. dokonca prijíma Shakespearov súbor do kráľovských služieb: odteraz sa budú volať King’s Men (Kráľova spoločnosť) a často budú účinkovať priamo na kráľovskom dvore.

Z tohto obdobia pochádzajú Shakespearove komédie Koniec všetko napraví a Oko za oko, po ktorých nasledovali tragédie Othello, Macbeth a Kráľ Lear. Dva razy sa ešte Shakespeare vrátil aj k antike: v hrách Antonius a Kleopatra a Coriolanus.

Od roku 1608 však už píše menej. Spomeňme najmä hry Perikles, Cymbeline, Zimná rozprávka, Búrka a Henrich VIII. Prosperov epilóg v Búrke, ktorý odznel v roku 1611 aj na kráľovskom dvore, niektorí bádatelia pokladajú za Shakespearovu rozlúčku s divadlom. Vie sa však, že ešte spolupracoval s Johnom Fletcherom (1579 – 1625) na niekoľkých hrách pre divadlo Blackfriars (U Čiernych bratov), otvorené v roku 1608 ako druhá scéna King’s Men.

Na posledné štyri roky života sa Shakespeare uchýlil do Stratfordu-upon-Avon. Dôvody jeho utiahnutosti v tomto období sú nejasné. Vyskytli sa aj dohady, že bol zranený a zohavený pri požiari divadla Globe (29. júna 1613), a preto sa už ani nepodieľa finančne na jeho obnove. Zdá sa, že svoje spoluvlastnícke podiely v oboch scénach predal – vysvetľovalo by to, prečo sa o nich nezmieňuje v testamente. Testament diktuje 25. marca 1616. Najštedrejší je k rodine staršej dcéry, vydatej za lekára Johna Halla. Manželka mala zdediť iba druhú najlepšiu posteľ.

Ďalšie nepotvrdené dohady hovoria, že Shakespeare žil v ústraní aj preto, lebo sa niečoho alebo niekoho obával. Bol ťažko chorý? Nie je vraj vylúčené ani to, že zomrel na následky otravy. V každom prípade je pravdepodobné, že svoju smrť očakával, pretože zomrel vo svojom rodnom meste krátko po nadiktovaní testamentu – 23. apríla 1616.

Jeho smrti vraj mohla predchádzať bujará oslava narodenín s priateľmi Michaelom Draytonom a Benom Jonsonom. Keby bol Shakespeare abstinent, ťažko by vytvoril také skvelé postavy pijanov, ako boli páni Toby Belch a Andrew Aguecheek v Trojkráľovom večere alebo Falstaff – tak či tak musíme aj túto historku zaradiť iba medzi shakespearovské legendy.

Pochovaný je v priestore pred hlavným oltárom Kostola Svätej Trojice. Na náhrobnom kameni – kópii, ktorá v polovici 18. storočia nahradila originál – je vytesaný epitaf:

Good friend, for Jesus’ sake forbear

To dig the dust enclosed here.

Blest be the man that spares these stones

And curst be he that moves my bones.

Priateľ môj, pre Kristove rany, nevykop

nikdy prach, ktorý skrýva tento hrob.

Kto kameň zachová, nech Boh ho omilostí,

a nech je prekliaty, kto pohne moje kosti.

Každý, kto navštívi tento hrob, si na ňom všimne čerstvé kvety – ustavične ich tam kladú obdivovatelia Shakespearovho umenia z celého sveta. Busta vo výklenku na severnej stene, ktorú sem umiestnili čoskoro po jeho smrti, nám – azda – prezrádza jeho podobu. Shakespeare-človek zostáva postavou dosť záhadnou. Zachovalo sa po ňom iba pár záznamov v matrikách a iných úradných dokumentoch, pár riadkov rukopisu a niekoľko podpisov na obchodných zmluvách. Práve to sú oporné body striedmej chronológie jeho životopisu. Nezničiteľnú stopu zanechalo predovšetkým jeho dielo.

OALŽBETÍNSKOM DIVADLE

Začiatok éry alžbetínskeho divadla sa najčastejšie spája sotvorením prvého verejného divadla – bolo to Theatre (Divadlo, 1576 – 1598). Postavil ho herec (pôvodným povolaním tesár) James Burbage zahradbami mesta medzi Finsbury Fields acestou zBishopsgate doShoreditch Church. Bolo to mimo právomoci londýnskej mestskej rady atým činom divadelní umelci nadobudli ešte väčšiu slobodu, než im dávala licencia kráľovnej Alžbety. Dobrá myšlienka mala nasledovníkov – avLondýne začali vznikať ďalšie divadlá: napríklad Curtain Theatre (Dvorec, 1577 – 1625) alebo Rose Theatre (Ruža, 1587 – 1606). Keďže alžbetínske divadlo ne poznalo oponu, nie je preklad názvu divadla Curtain Theatre taký jednoduchý, ako sa naprvý pohľad zdá. Náš preklad sa opiera oteóriu, že názov divadla bol odvodený odjeho architektúry. Vodbornej literatúre sa však vyskytujú aj preklady Medzivalie, Navaloch – tie vychádzajú zteórie, že názov divadla sa vzťahuje namiesto, kde stálo.

Alžbetínske herecké spoločnosti, zvyknuté hrať narôznych javiskách, tak nanádvorí niektorého šľachtického sídla ako vhostinci, sa konečne dožili aj domovských scén. Hereckú spoločnosť tvorilo zvyčajne 10 až 15 dospelých hercov – všetci bývali jej členmi aj podielnikmi. Knim patrili ešte traja-štyria chlapci apár platených sluhov. Najslávnejšiu hereckú spoločnosť Lord Chamberlain’s Men (Spoločnosť lorda komorníka), ktorej členom ipodielnikom bol aj Shakespeare, viedol Richard Burbage, syn Jamesa Burbagea. Sjeho menom je spojené aj divadlo Globe (Zemeguľa, 1599 – 1613 apopožiari 1614 – 1644), ktoré postavil (asi pre3 000 divákov) zmateriálu demontovaného divadla Theatre. PreRicharda Burbagea písal Shakespeare svoje najväčšie tragické úlohy. Dôležitým členom spoločnosti bol aj clown. Odroku 1594 doroku 1600 bol klaunom spoločnosti Will Kempe (vhre Romeo aJúlia hral Petra), potom ho vystriedal Robert Armin. Šancu dostať sa naalžbetínske javisko však nemala nijaká žena – všetky ženské úlohy hrali muži.

Pripohľade nadrevorytinu R. J. Beedhama nas. 10, naktorej je zobrazené divadlo Globe podľa rekonštrukcie J. C. Adamsa, si každý čitateľ môže predstaviť, vakých situáciách sa pohybovali alžbetínski herci.