Start

M. J. Summers Breaking Love

Copyright © 2014 by Gretz Corp.

Translation © 2015 by Ivona Mertusová

Jacket design © 2015 by Soňa Šedivá

Slovak edition © 2015 by Ikar

ISBN 978-80-551-4463-4

Venovanie

Mame, ktorá ma naučila, že láska je niečo,

čo robíte každý deň,

a môjmu otcovi, ktorý ma naučil

tvrdo pracovať a mať veľké sny.

Ani jeden z nich by toto nikdy, nikdy nemal čítať.

Poznámka autorky

Milí čitatelia,

veľká vďaka, že ste si kúpili túto knihu. Je mi cťou vedieť, že jestvujú ľudia, ktorí sú ochotní risknúť to so mnou a venovať mi svoj drahocenný čas a ťažko zarobené peniaze. Úprimne dúfam, že ja vám zasa poskytnem skutočný únik z každodennej ťarchy života. Zlomená láska (druhá kniha zo série Full Hearts) je romantický a sexi príbeh o novom začiatku, nadobudnutí dôvery a o nájdení rodiny.

Tí z vás, ktorí čítali moju prvotinu Rozchod (prvú knihu zo série Full Hearts), už stretli Luca, hlavnú mužskú postavu v tomto novom príbehu. Toto však nie je pokračovanie, skôr nadviazanie na moment, keď Luc v Rozchode skončil. Všetky moje romány sú samostatné príbehy s postavami, ktoré sú spomenuté v iných knihách série Full Hearts.

Dúfam, že sa začítate do príbehu Luca a Megan a obľúbite si ich rovnako ako ja. Na nasledujúcej strane je zoznam skladieb, ktoré ma inšpirovali popri písaní. Uvádzam ich vo viere, že umocnia váš zážitok z románu Zlomená láska.

Príjemné čítanie.                                    

   M. J.

Zoznam skladieb knihy Zlomená láska

These Arms of Mine – Otis Redding

Skyscraper – Demi Lovato

One Thing – Finger Eleven

Stay – Lisa Loeb

Fade Into You – Mazzy Star

Flowers in December – Mazzy Star

Come Away with Me – Norah Jones

I Will Be – Leona Lewis

KAPITOLA 1

LONDÝN – PREDVEČER NOVÉHO ROKU

Len čo dav skončil svoje odpočítavanie, nočný klub Rain explodoval zvukmi vyletujúcich zátok šampanského. Keď miestnosť zaplnili rozladené tóny skladby „Auld Lang Syne“, Luc Chevalier ticho stál, pozerajúc cez okno balkóna, na ktorom sa Claire Hatleyová a láska jej života, Cole Mitchell, objímali a vášnivo bozkávali. Cole ju očividne práve požiadal o ruku, lebo sa objali a ona sa zadívala dolu na svoj čerstvo ozdobený prsteník. Luc sa cítil trocha ako voajér, keď sledoval ich nežnosti, ale jednoducho nedokázal odvrátiť zrak. Prečo by niekto vôbec chcel urobiť takú vec? Aké by bolo milovať niekoho natoľko, že by človek stratil zmysel pre zdravý úsudok a zaviazal sa na zvyšok svojich dní? Niekde počul, že zamilovanosť spôsobuje v mozgu rovnakú chemickú reakciu ako heroín a to jediné mu na celej tej veci dávalo zmysel.

Jeho myšlienky prerušila Simone Pelletierová, dlhoročná priateľka a asistentka, ktorá mu práve podávala pohár so šampanským.

„Tiens...“ prehodila. „Vyzeráš zamyslene.“ Všimla si, že je zahľadený na romantickú scénu, odohrávajúcu sa vonku na balkóne.

Luc potriasol hlavou, akoby si chcel vyčistiť myšlienky.

„Práve som premýšľal, že by sme tam mali počas teplejších mesiacov vyložiť pár stolov.“

Simone mu venovala skeptický pohľad. „Si si istý, že si nesledoval tú šťastnú dvojicu tam vonku? Skôr to vyzerá, akoby si začínal ľutovať, že si sa neusadil a nevychutnávaš si domácku nudu.“

„Poznáš ma predsa veľmi dobre, Simone. Mal by som ísť skontrolovať kuchyňu. Chcem, aby poroznášali viac predkrmov.“ Luc letmo pobozkal Simone na líce a svižne sa pobral preč.

Simonino srdce sa pri jeho bozku zachvelo ako vždy, keď ho videla. Zahľadela sa doňho už na pracovnom pohovore pred šiestimi rokmi, ale šéf jej city neopätoval. Simone prudko vydýchla, keď sledovala, ako sa jeho mocná postava prediera pomedzi ľudí. Počas pôsobenia ako jeho asistentka mala pocit, akoby bola neustále jednou nohou v nebi a druhou v pekle. Mala k nemu bližšie, než by mala ktorákoľvek iná žena; delil sa s ňou o svoje dni, sny a plány, no nikdy o svoju posteľ. Bezmocne sledovala, ako dvorí iným ženám, žiadostivo si ich berie a potom ich opúšťa, a vždy si želala, aby bola ona tou nasledujúcou.

Pred dvoma rokmi sa Simone príšerne opila na vianočnom večierku pre zamestnancov a urobila prvý krok, ale Luc ju odmietol s tým, že by nikdy nezneužil opitú ženu. Keď sa o tri dni vrátili do práce, nebadane sa prešmykla do kancelárie, úplne zahanbená. Luc sa ju snažil upokojiť, no zároveň dal jasne najavo, že je príliš dôležitá ako jeho asistentka a priateľka, než aby to zničil mileneckým vzťahom. Simonino srdce pukalo pri jeho slovách, ale podarilo sa jej to odbiť smiechom, keď predstierala, že tá predošlá noc bola len momentálna strata úsudku, spôsobená prílišnou konzumáciou vína. Snažila sa presvedčiť samu seba, že on si nakoniec uvedomí, že sú stvorení jeden pre druhého a budú navždy spolu. No po toľkých rokoch predstierania, že aj ona je proti manželstvu, sa medzi nimi stále nič nezmenilo. Začínala strácať vieru, že sa to niekedy zmení.

Pár minút po svojom odchode z kuchyne Luc uvidel Claire a Cola kráčať ku vchodovým dverám v objatí. Luca prekvapilo, že sa ho zmocnil zvláštny pocit. Nedokázal ho zaradiť, ale uvedomil si, že má niečo do činenia s tým, že nedostal, čo chcel. Bola to preňho nová skúsenosť, a nie príliš vítaná. Luc poznal Claire iba veľmi málo; prvý raz ju uvidel pred dvoma mesiacmi počas letu z New Yorku do Londýna. Vyšiel si s ňou iba raz a ona odišla hneď po pár minútach, pretože ju urazili jeho názory na jej predchádzajúci vzťah s Colom. Teraz si ju ten muž odvádzal von cez dvere. Hoci ľutoval, že sa s ňou nevyspal, kvôli Claire dúfal, že to medzi nimi bude fungovať.

Potreboval sa odpútať od tohto rušivého pocitu. Bol zvyknutý mať všetko pod kontrolou, vrátane svojich emócií. Navykol si na dva pocity: byť spokojný alebo nespokojný. Väčšinou bol nesmierne spokojný so svojimi rozhodnutiami a úspechom, ale vždy tu bol akýsi spodný prúd nepokoja, ktorý pripisoval svojmu osudu. Vždy bol pripravený na ďalšiu výzvu, na ďalšie dobytie, nikdy nesedel nečinne a nevychutnával si svoje úspechy, skôr sa vždy hnal za ďalšími výzvami.

Luc sa v myšlienkach rýchlo presunul k úspešnému impériu nočných klubov, ktoré budoval, s klubom Rain ako korunným klenotom. Spomedzi jeho ôsmich klubov bol tento najvýnosnejší. Všetko nádherne vychádzalo a vytváralo tento enormný úspech. Rain mal správnu polohu a správny dizajn, a najal si správnych ľudí, aby preňho pracovali. Prešiel tŕnistú cestu pokusov a omylov, ako má obchod prosperovať. S klubmi a realitnými spoločnosťami vlastnil vo veku štyridsaťjeden rokov dostatočne veľký majetok, aby už dávnejšie prestal mať obavy z vysokých cien. Už takmer zabudol, aké to bolo vyrastať v chudobe.

Jeho životný štýl bol plný pohybu – cestovania, sexu, večierkov a veľmi malého množstva spánku; tohto života sa nikdy nemienil vzdať. Luc vždy niekam šiel a málokedy zostal viac ako dva týždne v kuse vo svojom domove v Paríži. Jeho životný štýl by nedovoľoval dlhotrvajúcemu vzťahu prekvitať. Obklopovali ho zástupy nádherných žien, ale vždy sa to končilo rovnako. Nakoniec chceli viac, než im mohol dať. Doma sa príliš nezdržoval, nebol dosť pozorný, a keď si uvedomili, že sa naozaj nechce ženiť a mať deti, opustili ho, aby si našli svoje sny. Nebol mužom, ktorý by sa niekedy zmenil na manžela. Luc Chevalier sa chystal zostať slobodný; zatiaľ nestretol tú pravú a pochyboval, že taká existuje. Keď našiel ženu, ktorú natoľko obdivoval, že ju chcel pravidelne vídať, nevyhnutne začala žiarliť na ženy, ktoré ho obklopovali v práci, a začali sa hádať. Všetko to už bolo také predvídateľné, že ho to niekedy nudilo do zúfania.

O tri hodiny sedel Luc sám vo svojej kancelárii, popíjal škótsku a ľutoval, že už pred desiatimi rokmi prestal fajčiť. Práve teraz by potreboval cigaretu, uvedomil si, hĺbajúc nad svojou reakciou, keď znova uvidel Claire. Pripisoval to únave a nedostatku spánku v poslednom čase. Rozhodol sa, že sa už nepustí do papierovačiek, na jeden glg dopil škótsku a schmatol dlhý vlnený kabát. Zamkol za sebou dvere kancelárie a pobral sa cez nočný klub k vchodovým dverám. Teraz to tu vyzeralo ako po tajfúne – všade sa povaľovali párty stužky, konfety, servítky a poháre. Z podlahy sa vznieslo pár balónov, keď prešiel okolo nich a rozvíril vzduch. Luc nechal personál odísť domov bez upratovania, pracovali tvrdo a zaslúžili si voľno. Značný neporiadok sa uprace na nasledujúci deň. Keď vyšiel do studeného nočného vzduchu a zamkol podnik, uvedomil si, aký tichý sa zdá svet. Bol začiatok nového roka a Luc sa nemohol zbaviť nepríjemného pocitu, že sa chystá nejaká zmena.

BOULDER, COLORADO

Megan Sullivanová priložila ďalšie poleno na uhlíky a usalašila sa na gauč pred svojím kozubom. Elliott už spal vo svojej posteli. Bojoval, aby do polnoci nezaspal, ale nakoniec prehral a zadriemal na gauči. Vyniesla ho po schodoch do jeho izby a uložila ho do postele spolu s jeho obľúbeným modrým plyšovým medveďom. Vrátila sa do obývacej izby a pritiahla si misu s pukancami, ktoré urobila už večer. Zapla si telku a hľadala niečo na rozptýlenie.

Toto bola pre ňu najhoršia časť dňa, hneď ako Elliott šiel spať. Vtedy ju osamelosť zasiahla ako prílivová vlna. Posledných päť a pol roka, odkedy opustila Iana, sa táto časť dňa nezlepšovala a boli časy, keď ju prekvapilo, aká prázdna sa cíti. Ona a Elliott sa mali lepšie bez neho a s týmto faktom súhlasil aj samotný Ian. Jeho závislosť od OxyContinu a alkoholu ukončila nielen ich manželstvo, ale aj jeho bejzbalovú kariéru. Čo sa začalo ako úľava pri bolestivom zranení pleca a následnej operácii, prevzalo moc nad jeho životom a navždy ho zmenilo. Megan sa zúfalo pokúšala pomôcť mu, ale napriek jej najlepšej snahe to nezvládol. Zhrozila sa, keď zistila, že ho nezmení ani množstvo lásky. Ak Ian sám nebude chcieť, nikdy mu nebude lepšie – a dovtedy nebude vhodný ako otec pre ich syna.

Megan pokračovala vo svojom živote bez Iana a vychovávala ich syna s pomocou matky Helen. Zdvihla telefón, aby zavolala matke, ktorá bola na návšteve u Meganinho staršieho brata Marka v Portlande.

Matka zdvihla telefón po treťom zvonení. „Ahoj, srdiečko! Šťastný nový rok!“

„Šťastný nový rok, mama. Ako je v Portlande?“

„Je to tu úžasné, ale strašne mi s Elliottom chýbate. Škoda, že ste neprišli so mnou.“

„Ja viem, mama. Rada by som tam bola, ale Mark, Lenna a deti ťa potrebujú aspoň na chvíľu len sami pre seba. My ťa tu máme celý čas.“

„Možno to znie bláznivo, ale nevidieť vás oboch týždeň je pre mňa celá večnosť. Ako sa má Elliott?“

„Má sa dobre. Dnes som ho vzala aj s pár chalanmi z jeho triedy na sánkovanie, takže bola zábava.“

„Nemajú niektorí z tých chlapcov nezadaných otcov?“

Megan zastonala. „Nie, mama. Všetci sú ženatí, a keby aj neboli, ja nikoho nehľadám, spomínaš si? Ja naozaj, naozaj nehľadám žiadneho muža. Začínam sa obávať o tvoju pamäť, lebo sa ma na to stále pýtaš. Budeme ťa asi musieť vziať na kontrolu k lekárovi.“

„Fajn, pochopila som. Chceš, aby som sa stiahla. Ale matka môže dúfať, či nie? Len ťa chcem vidieť šťastnú.“

„Och, prosím ťa! Ty chceš hlavne viac vnúčat.“

„Je na tom azda niečo zlé?“

„Áno a vážne chcem, aby si s tým prestala. Obráť sa na Marka a Lennu, ak chceš viac vnúčat. Ja som skončila. Už som sa raz spálila a nedovolím, aby sa to stalo znova.“

„Správaš sa, akoby bolo pre teba nemožné nájsť správneho muža. To je absurdné. Hádžeš všetkých do jedného vreca. Tam vonku je mnoho úžasných chlapov, ktorí by boli šťastní, keby mohli byť s nádherným dievčaťom, ako si ty.“ Megan si nahlas povzdychla. „Mama, mohla by si s tým prestať? Tento rozhovor mi lezie krkom. Už ho vedieme celé roky a doteraz si ma nedokázala presvedčiť.“

„Je zlé, keď matka chce vidieť svoju dcéru šťastnú?“

„Ja som šťastná, mama. Ver mi. Mám veľmi naplnený život.“

„Och, naozaj? Tak prečo si už vo flanelovom pyžame, sedíš tam sama a pozeráš telku na Nový rok?“ opýtala sa Helen, ešte stále neochotná vzdať sa.

Megan sklopila zrak na svoje kárované pyžamo. Došľaka. „Pretože radšej chcem byť doma a pozerať telku, než byť na nejakom rande naslepo s chalanom, ktorý mi cez esemesku pošle fotku svojho penisu, zatiaľ čo si dávame predjedlo.“

„To sa stalo len raz, Megan, a musíš na to zabudnúť. Bol to idiot, ale to neznamená, že sú takí všetci.“

„Vieš, mama, nezavolala som preto, aby som si znova vypočula, že potrebujem chlapa. Zavolala som ti, aby som ti popriala šťastný nový rok.“

„Dobre, prepáč. Šťastný nový rok, dievčatko moje.“

„Ľúbim ťa, aj keď ma privádzaš do šialenstva.“

„Aj ja ťa ľúbim, aj keď mi nechceš dať viac vnúčat.“

„Chystám sa položiť, Helen.“

„Uvidíme sa o dva dni.“

„Bezpečný návrat, mama.“

„Dobrú noc, zlatko,“ dodala Helen a položila.

Megan s povzdychom vstala a pobrala sa do kuchyne. Otvorila škatuľu čokolád Turtles, ktorá ležala na pulte, a hodila si jednu do úst. Hneď za ňou nasledovala ďalšia, aby vyplnila aj druhé líce lepkavou čokoládou. Toto by som nerobila, keby predo mnou stál muž.

Pri pohľade na padajúci sneh za oknom ju náhle premohol hlboký pocit frustrácie. Sneh znamenal, že nasledujúce ráno bude znova musieť odhádzať svoju širokú príjazdovú cestu a dlhý chodník. Túto prácu neznášala. Vždy jej dávala pocit, že je príliš single a nie takým nezávisle sexi spôsobom ako jej najlepšia priateľka Harper. Megan bola sama ako výsledok tragédie. Jej sen o vytvorení rodiny a zostarnutí po boku manžela jej bol ukradnutý ešte skôr, než z neho stihla ochutnať. Už sa jej viac-menej podarilo zabudnúť, ako sa dostala tam, kde je, a namiesto toho sa snažila vyťažiť čo najviac zo života, ktorý práve viedla.

Kopiaci sa sneh vonku jej však tú tragédiu pripomenul. Bol to len jeden z momentov, keď by jej vlastníctvo manžela uľahčilo život. Bolo veľa vecí, ktoré sa za tie roky naučila zvládnuť aj sama. Práce, ktoré sa nemala záujem naučiť, ale musela ich aj tak urobiť. Naučila sa, ako vymeniť olej v kosačke na trávu a batériu vo svojom aute. Každú jeseň roztrasene vyliezla na rebrík, aby vyčistila odkvapy. Ale išlo tu o čosi iné. Nemala človeka, s ktorým by všetko zdieľala. Všetky svoje nádeje, sny, prehry a úspechy zvládala sama, tak ako radosti a ťarchy rodičovstva. Takisto sa nemala s kým podeliť o finančné starosti. Ian sporadicky pracoval ako bejzbalový tréner pre rozličné druholigové tímy. Keď mohol, posielal nejaké peniaze, ale nikdy to nebolo veľa. Veľmi upadli – od báječného života z platu hráča prvej ligy k oveľa skromnejšej existencii. Keď sa aj Ianovi podarilo niekoho presvedčiť, že môže pracovať, drogová závislosť zhltla väčšinu jeho príjmu, takže mu ostalo málo, čo by poslal Megan a Elliottovi.

Zatiaľ čo sa dívala z okna, rozhodla sa. Nájde spôsob, ako v nasledujúcom roku zarobiť peniaze, aby sa zbavila prác, ktoré neznášala. Odhadzovanie snehu bolo prvé na jej zozname. Už dávno prestala túžiť po spoločnosti nejakého muža, ale rozhodne môže zaplatiť niekomu, aby urobil tých pár drobností, ktoré nemohla vystáť. Áno, to jej trocha pomôže.

Keď zahryzla do ďalšej čokolády, čo spôsobilo, že karamel vytiekol na jej spodnú peru a na bradu, v duchu sa vrátila k rozhovoru s matkou. Mala už dosť všetkých, ktorí sa ju snažili prehovoriť, aby znova začala randiť. Keď nešlo o jej mamu alebo o priateľku, bola to neistá vydatá známa, ktorá nerada videla svojho muža v blízkosti Megan, hoci tá určite nikdy nebude hrozbou pre ničie manželstvo. Nemala záujem randiť ani len so slobodnými, nie ešte začať si niečo so ženatým a pridať si ďalšiu hromadu komplikácií k už aj tak preťaženému životu.

Po večeroch, ako bol tento, bola stále naštvaná na Iana, že potreboval drogy viac než ju a svojho syna. Bola už otrávená z toho, že ju matka tlačila do ďalšieho manželstva a detí.

Megan ju milovala, ale bez tej konverzácie by sa pokojne obišla.

Jej mama vlastne nemala ani čo do toho hovoriť, veď jej samej prakticky chýbali akékoľvek skúsenosti s randením. Za Meganinho otca sa vydala hneď po strednej škole a rýchlo mali tri deti. Pracoval pre poštový úrad a ona zostala doma. Do dôchodku odišiel vo veku päťdesiatpäť rokov a štyri roky strávili cestovaním, kým náhle neumrel na srdcový záchvat. Počas troch rokov od jeho smrti Helen neurobila žiadny krok, aby si našla lásku. Pomáhala Megan s Elliottom a vykonávala dobrovoľnícku prácu ako školiteľka gramotnosti, trvajúc na tom, že je príliš stará, aby začínala odznova s novým mužom.

Megan siahla po ďalšej čokoláde v teraz už prázdnom vrchnom zásobníku. Ani si nevšimla, že ho celý vyprázdnila.

„Dokelu,“ zamrmlala a vrátila vrchnák na škatuľu. Rozhodla sa nechať spodnú časť nedotknutú až do ďalšieho dňa.

Naliala si pohár červeného vína a skontrolovala, či sú zamknuté zadné dvere, kým sa pobrala hore do svojej spálne, vypínajúc cestou svetlá. Napadlo jej, že dlhý horúci kúpeľ bude adekvátnym začiatkom nového roka. Vínový pohár položila na okraj vane, pustila vodu a pridala trocha levanduľového oleja do kúpeľa, potom zapálila pár sviečok a zhasla svetlo, než sa vyzliekla.

Cestou k vani zachytila svoj odraz v zrkadle. V tridsaťpäťke vyzerala stále bližšie k tridsiatke ako ku štyridsiatke. Bola vysoká a štíhla, s anjelsky plavými vlasmi zastrihnutými tesne nad plecami do klasického mikáda. Pokožku mala slonovinovej farby, tvár srdcovitého tvaru, čo dodávalo plnosť jej inak tenkej postave. Jej telo nenieslo takmer žiadne známky toho, že mala dieťa, okrem teraz už vyblednutej čiary cez podbruško od cisárskeho rezu. Mala šťastie, že veľa nepribrala, keď bola tehotná s Elliottom, a jej prsia ostali relatívne kypré. Vedela, že je atraktívna, keďže mala dostatok mužskej pozornosti od čias, čo bola tínedžerkou. Už to však pre ňu nič neznamenalo. Akúkoľvek hodnotu mala jej krása v mladosti, teraz to nebolo dôležité. Megan sa vyhýbala pokusom o zblíženie od opačného pohlavia.

Jej výzor ju dostal do náručia hráča prvej bejzbalovej ligy; jej zábavu milujúca a láskyplná povaha ju tam udržala. Nakoniec sa spoľahla na muža, že sa o ňu postará, a skončilo sa to fiaskom. Skúsenosť s Ianom ju naučila, že musí stáť na svojich dvoch nohách, postarať sa o seba a už nikdy sa nespoľahnúť na niekoho iného, že ju zaopatrí. Nebolo už ani stopy po bezstarostnej, rozosmiatej žene, ktorou kedysi bývala. Megan ju nahradila niekým silným, nezávislým a zatvrdnutým.

Spoločnosť jej robili knihy, víno, kúpele a BOB, jej priateľ na baterky. Nikto z nich nenechá záchodové sedadlo zdvihnuté, nezabudne zavolať, keď je preč z mesta, alebo vyrába vážny drogový problém. Už roky bola bez muža a uprednostňovala tento stav. Keď vkĺzla do upokojujúco horúcej vody, cítila, že sa jej frustrácia vytráca a telo sa začína uvoľňovať. Nájde spôsob, ako zaplatiť za to, čo by chcela od manžela – pomoc okolo domu. Zvyšok prenechá ženám, ktoré stále verili rozprávkam.

KAPITOLA 2

„Tak čo myslíš? Podobá sa to aspoň trocha na mačku?“

„Nie. Myslím, že si opäť spravila Mickey Mousa, mama,“ pokrútil hlavou Elliott, stojaci na stolčeku vedľa sporáka.

Megan sa zahľadela na obrovský lievanec na panvici.

„Myslím, že máš pravdu, kamarát. Vieš, keby si vždy požiadal o Mickey Mousa, mala by som takmer stopercentnú úspešnosť.“

Elliott sa zaškeril na svoju matku. „Čo by na tom bolo zábavné?“

„Mala by som pocit víťazstva, že sa mi to vždy podarí. A teraz už konečne choď opláchnuť tie maliny. Už desať minút trčia v dreze a volajú tvoje meno.“

„Jasné. Ale dostanem sirup navyše, lebo je Nový rok,“ vyhlásil Elliott, zatiaľ čo zliezal zo stolčeka a presúval ho k drezu.

„Odkedy máme takúto tradíciu? Okrem toho som sa rozhodla, že tvoje novoročné predsavzatie by malo byť skoncovanie s cukrom.“

„Čože?! Ani náhodou! Cukor je moja obľúbená potravinová skupina. Nemôžem bez neho žiť.“ Od rozčúlenia pri tom pomyslení vytreštil oči.

Megan sa naňho usmiala. „To preto, že si presne ako tvoja mama. Dobre, sirup navyše, ale len preto, že mi dnes pomôžeš s odhadzovaním snehu.“

Telefón zazvonil skôr, ako sa Elliott mohol začať ponosovať. „Zdvihnem to!“

Vždy keď telefón zazvonil, Megan stislo srdce. Vedela, že Elliott tajne dúfa, že zavolá jeho otec, hoci by to poprel, keby sa ho Megan opýtala. V priebehu Vianoc o Ianovi nepočuli, aj keď sľúbil, že príde počas sviatkov z Floridy, aby navštívil Elliotta. Megan hneď vedela, že to nie je on, keď Elliott začul hlas na druhom konci. Videla, ako sa mu tvár trocha pretiahla, a želala si, aby nedovolila synovi vkladať toľko nádeje do predstavy, že jeho otec bude niekedy väčšou súčasťou jeho života.

„Ahoj, teta Harper,“ ozval sa, pokúšajúc sa znieť nadšene. „Kde si dnes?“

Nastala pauza a potom Elliott povedal: „Fajn. Santa mi priniesol nové sánky a Lego Hobbit.“

„Poďakuj jej za Wii hru,“ zašepkala Megan synovi.

„Och, mama vraví, že sa ti mám poďakovať za tú Wii hru.“ Znova sa odmlčal. „Hej, je panovačná. Vraví, že mamy by také mali byť.“

Megan si od neho vzala telefón. „Choď umyť to ovocie,“ zašepkala mu. „Ahoj, Harper! Ako sa vydarila tvoja novoročná šou?“

Harper Youngová, Meganina najlepšia priateľka od strednej školy, prehovorila svojím zvyčajným živým tónom. „Bola skvelá, kým sa nejaký sviniar právnik nestal priveľmi dotieravým. Odhliadnuc od toho je Nový rok v New Yorku úžasný. Tvoj bol aký?“

„Pomerne pokojný, presne ako to mám rada.“

„Klamárka. Pokúšaš sa presvedčiť samu seba, že ho máš rada pokojný. Poznám ťa veľmi dobre. Zažila som ťa ako tínedžerku.“

„Nuž, už som dospela – na rozdiel od niektorých ľudí,“ odvetila Megan a prichytila si telefón plecom, aby mohla naliať ďalšiu dávku cestíčka do panvice.

„Ty si nedospela. Ty si zostarla. Si ako osemdesiatročná, uväznená vo vzrušujúcom, mladom tele. Čo ma privádza k môjmu novoročnému predsavzatiu – aby ťa niekto dostal do postele.“

„Och, pre...“ Megan chcela zahrešiť, ale musela si zahryznúť do jazyka, keďže bol v miestnosti Elliott. „Vážne, to nie je nutné. Ale aj tak ďakujem za ponuku.“

„Och, ale už sa to deje, lady! Ideš so mnou do Paríža! O tri týždne tam budem dohliadať na fotenie a ty ideš so mnou. Fotografuje Anita Wolfe. Povedala som jej o tebe a vravela, že ťa mám vziať so sebou a rada ti ukáže pár vychytávok! Vážne, Megan, naučíš sa hromadu, kým ju budeš sledovať!“

„Dobre, po prvé, asi zabúdaš, že mám dieťa, takže sa nemôžem len tak zbaliť a vypadnúť do Paríža, kedy mi napadne. Po druhé, nemám peniaze nazvyš, aby som ich míňala na výlety. Po tretie, nie som módna fotografka; fotím svadby a rodinné udalosti, čo je niečo celkom iné.“

„Ideš so mnou. Už som hovorila s tvojou mamou. Bude bývať u teba. Ide len o štyri dni. Elliottovi nebudeš až tak chýbať. Čo sa týka peňazí, budeš bývať v mojom apartmáne a tvoju letenku pokryje časopis, lebo som im povedala, že ťa testujem ako moju novú asistentku, takže výlet je prakticky zadarmo. Škrtla som všetky tvoje výhovorky.“

„Hovorila si s mojou mamou? Harper... Ja naozaj nemôžem.“

„Meg, nebola si so mnou nikde, už ani nepamätám! Vždy hovoríš, že pôjdeš, a potom nikdy nejdeš. Vidíme sa len vtedy, keď prídem k tebe. Chýba mi moja najlepšia kamoška. Prosím, poď. Prosím, prosím, prosím...“

Napriek miernej zlosti na svoju kamošku sa Megan musela trochu pousmiať nad jej vytrvalosťou. „Harper, vnucuješ mi pocit viny. Jednoducho nemôžem. O tri týždne má Elliott školskú exkurziu, na ktorú som sa prihlásila ako dobrovoľník a on ma tam potrebuje.“

„Môže ísť stará mama,“ poznamenal Elliott. „Mala by si ísť a zabaviť sa, mama.“

Megan venovala synovi rozhorčený pohľad.

Harper začula jeho hlas a ihneď sa do toho vložila. „Vidíš, dokonca aj tvoj syn má viac rozumu než ty. Vie, že potrebuješ pauzu. Štyri dni a sľubujem, že ťa potom vrátim späť priamo do nudného zapadákova.“

„Aký dlhý odklad od ďalších výletov dostanem, ak budem súhlasiť?“

„Jeden rok.“

„Dva.“

„Rok a pol, žiadne vyrývanie alebo pokusy dostať ťa do postele. Čestné slovo.“

„Tak to nie. Štyri dni a potom mi dáš pokoj s obidvomi vecami celé dva roky.“

„Och bože! Neverím, že si súhlasila!“ zvrieskla do telefónu Harper.

Elliott ju počul a začal tancovať po kuchyni, vykrikujúc:

„Štyri dni televízie, fast foodu a ponocovania!“

Megan si odtiahla telefón ďalej od ucha a prevrátila oči nad oboma.

KAPITOLA 3

PARÍŽ – O DVA TÝŽDNE

Luc vošiel do svojho apartmánu a hodil kľúče od auta na stolík vo vstupnej hale. Práve sa vrátil domov z dlhej večere s priateľmi, a hoci bolo neskoro, cítil sa úplne zobudený. Prechádzal z izby do izby vo svojom luxusnom penthouse a snažil sa nájsť nejaké rozptýlenie. Už roky nepociťoval taký nepokoj. V poslednom čase ho jeho obchodné špekulácie nezaujímali tak ako predtým. Podišiel k baru v obývacej izbe a nalial si škótsku. Postavil sa k oknu, zahľadel sa na jeden z najlepších výhľadov na Paríž a sŕkal svoj drink.

Prešiel do spálne a cestou zhodil kravatu a košeľu. Dokončil vyzliekanie a dal si dlhú, horúcu sprchu, nechajúc vodu stekať po svojom svalnatom tele. Nemal dôvod byť nespokojný so svojím životom. Mal všetko, čo by muž mohol chcieť – peniaze, moc, vzrušenie, ženy. Tak prečo sa cítil tak podráždene? Vysušil sa uterákom a pobral sa do postele, vkĺznuc úplne nahý pod prikrývky. Rozhodol sa, že si nasledujúce ráno naplánuje hodinu kickboxu. Už uplynulo pár dní od jeho poslednej návštevy telocvične. Po cvičení sa vždy cítil lepšie.

Možno si potreboval nájsť ďalšiu ženu. Už nejaký čas nezdieľal s nikým svoju posteľ a pripadala mu veľká a prázdna, keď sa v nej teraz prehadzoval a otáčal. Ležal bdejúc ešte ďalšiu hodinu a v duchu si pripomínal všetky dôvody, prečo zamýšľal zostať single.

BOULDER

Megan sa ponáhľala k synovej škole, aby ho vyzdvihla. Bola v dome jedného z klientov a celé popoludnie fotografovala ich nové bábätko. Dievčatko bolo veľmi drobné, narodilo sa o tri týždne skôr. Megan zaplavil pocit túžby vždy, keď ju zdvihla a uložila do inej polohy. Bola by rada mala viac vlastných detí, najmä také malé dievčatko. Popri šoférovaní premýšľala, aký by bol jej život, keby sa Ian nebol zranil. Boli by stále spolu? Možno s viacerými deťmi?

Jedno bolo isté – mali by viac peňazí. Megan v podstate vystačila, ale nebolo dosť peňazí na nič navyše. Hneď ako si uvedomila závažnosť Ianovej závislosti, presvedčila ho, aby veľký dom v Atlante predali. Zisk si rozdelili a ona sa presťahovala do Colorada, aby bola so svojou rodinou, a kúpila si neveľký dom pre seba a Elliotta. Ian zostal v Atlante a prečkal tam, kým mu vypršal kontrakt a prepustili ho z bejzbalového klubu.

Vedela, že je zbytočné dumať o tom, čo mohlo byť. Nič už nezmení to, čo sa stalo. Ian bol ťažký pijan už pred zranením a bolo možné, že by to aj tak nezvládli. Keď zastala pred školou, videla, že sa tvár jej malého chlapca rozžiarila. Nadšene jej zamával a nezdalo sa, že by bol naštvaný pre jej párminútové meškanie. Vrátila mu úsmev a jej sebaľútosť sa okamžite rozplynula.

Keď sa Megan v ten večer zadívala do svojho šatníka, náhle ju zaplavil pocit zdesenia. Uvedomila si, že nemá na oblečenie nič, čo by sa hodilo medzi Parížanov žijúcich módou. Bude ako päsť na oko – či skôr nemoderná. Nemala dôvod na kúpu nového oblečenia na taký krátky výlet. Jej celý šatník tvorili pohodlné a funkčné veci. Vyznávala klasický štýl, ale s nízkym rozpočtom – a pre Paríž bol príliš všedný. V skrini jej viseli hlavne čierne košele a džínsy. Rozhodne nemala tie správne topánky, čižmy alebo kabáty, a jej jediná kabelka jej pripadala rozodraná, keď sa na ňu zahľadela. Zvyčajne príliš nerozmýšľala o svojom oblečení, ale keď teraz mala vyraziť do svetového hlavného mesta módy, srdce jej zamrelo pri pomyslení, ako nepatrične sa tam bude cítiť.

Dokelu, pomyslela si, nechce sa mi do toho.

Znova zvažovala svoje rozhodnutie, či vôbec ísť do Francúzska. Týždeň pred výletom bude musieť okrem balenia nakúpiť potraviny pre mamu a Elliotta, poupratovať dom, postarať sa o vypranie bielizne a nájsť suseda, ktorý by odhádzal príjazdovú cestu. Bola to práca na týždeň, len aby mohla stráviť štyri noci na výlete. V tom momente sa jej to zdalo trocha prehnané. Rozhodla sa, že pôjde skoro spať a pustí sa do záležitosti so šatníkom až po dobrom spánku.

PARÍŽ – O TÝŽDEŇ

Megan kráčala po dlhej chodbe k príletovej hale na letisku Charlesa de Gaulla, ťahala za sebou kufor a konečne si dovolila maličký záblesk vzrušenia, ktoré sa v nej začalo dvíhať. Vedela, že tam bude Harper, aby ju privítala. Trvala na tom, že si vezme voľno od svojich stretnutí v parížskej pobočke. Hoci sa Harper tvárila, že nejde o veľkú vec, Megan vedela, že pre Harper na pozícii módnej riaditeľky pre časopis Style, ktorý má centrálu v New Yorku, bude čas venovaný jej priateľke v Paríži veľmi vzácny. Keď si prezrela čakajúci dav, zbadala Harper ponáhľajúcu sa k nej s otvorenou náručou. Megan sa pri pohľade na najlepšiu priateľku zoširoka usmiala a obe sa tuho objali.

„Och, ako mi chýbala moja priateľka,“ ozvala sa Harper, keď sa odtiahla od Megan. V čiernych jazdeckých čižmách a vypasovaných svetlohnedých nohaviciach bola obrazom sofistikovanosti. Na sebe mala krátke jazdecké sako z čierneho zamatu a gaštanové vlasy jej padali vo vlnách na chrbát. Bola vysoká ako Megan, ale so štedrými krivkami, ktoré podčiarkoval jej výber oblečenia.

Megan sa vo svojich najlepších džínsoch, ošúchaných čižmách na nízkom podpätku a v starom vlnenom kabáte cítila strašne zle oblečená. „Aj ty si mi chýbala. Bože, len pozri na seba. Si taká vymódená na rozdiel odo mňa. Príliš sem nezapadnem, však?“

Harper schmatla Megan oboma rukami za rameno a zapišťala od radosti. „Och, rozhodne áno! Našou prvou zastávkou bude kancelária Style. Musím vyzdvihnúť oblečenie na fotenie. Pôjdeme na nákup do šatníka Style, čo je oveľa lepšie, lebo je to zadarmo a bude tam pre teba to najlepšie na svete.“

„Ale ja mám veľkosť osem, Harper, nie nula. Nič mi tam nebude dobré.“

„Máš veľkosť šesť, nie osem – nič z tvojich šiat ti poriadne nesedí. Na tom aj tak nezáleží. Majú hromadu veľkostí pre fotenie celebrít. Toto bude skvelá zábava!“ Harper chytila Megan pod pazuchu a vykročili k východu.

O štyri hodiny dorazili do hotela. Megan bola príliš nadšená svojou novou garderóbou, než aby pociťovala nejaké vyčerpanie z dlhej cesty. Harper sa podarilo zabezpečiť jej päť nových outfitov, kompletne s kabátmi, kabelkami, šperkami a obuvou.

Keď vystúpili z taxíka, Megan sa v dlhom tmavočervenom vlnenom kabáte, čiernych rozšírených nohaviciach a v sexi špicatých čiernych čižmách na vysokom podpätku cítila ako úplne nová žena. Mala na krku masívny zlatý náhrdelník a ruky ukryté v príjemných, dlhých volánikových čiernych rukaviciach z jahňaciny.

Všetci v redakcii Style boli k Megan neuveriteľne milí. Harper dokonca našla pre ňu nový set škrupinových kufrov, pozostatok z fotenia spred niekoľkých týždňov. Podarilo sa im do nich natlačiť Meganino nové oblečenie a väčšinu toho, čo si doniesla z domu. Harper dala Meganinu obnosenú kabelku, kufor a príručnú tašku stážistke, aby ich vyhodila. Doslova vykríkla od znechutenia, keď uvidela ošumelé biele bavlnené nohavičky a béžovú podprsenku, ktoré si Megan zabalila.

„Čo, dopekla, je toto?“ opýtala sa zdvihnúc nohavičky jedným prstom, akoby boli nakazené.

„Daj to späť!“ zasyčala Megan. „Sú veľmi pohodlné.“

„A sú to smeti. Naša ďalšia zastávka bude nákup dobrej spodnej bielizne, priateľka moja. Obtiahnuté čipkové push-up sexi vecičky. Budeš sa cítiť ako celkom iná žena.“ Po zastávke v luxusnom obchode s bielizňou sa pobrali do hotela. Keď Megan zdvihla zrak k vysokému starobylému hotelu, uznala, že Harper mala pravdu. Mala pocit, akoby svet bol opäť plný nových možností. Dnes už Megan nebola obyčajná slobodná matka s ďalším priemerným dňom pred sebou. Bola mladá, sexi žena v Paríži!

Tentoraz mala tú správnu garderóbu a štyri prepychové dni na to, aby si zašla, kam len chce – štyri dni bez akejkoľvek zodpovednosti – a mala v úmysle ich využiť.

Keď vošli, pri výťahu sa k nim pripojil hotelový manažér. Obrátil sa k Harper. „Bonjour, Mademoiselle Youngová. Dajte mi vedieť, ak by ste niečo potrebovali.“

„Ako vždy. Ďakujem.“ Usmiala sa.

Keď nastúpili do výťahu, Megan sa obrátila k svojej priateľke. „Pozná tvoje meno. Predstavovala si si, že niekedy budeš mať takýto život, keď sme mali matiku s pánom Dumphreym?“

„Zlatko, len to som robila na jeho hodinách. Preto som ledva skončila desiaty ročník,“ zasmiala sa Harper.

„Nuž, kamoška, niečo si dosiahla a môžem ti povedať, že celý tento život je na míle vzdialený od môjho. Ako tak pozerám, nie sme ani len na rovnakej planéte,“ odvetila s úsmevom Megan.

Kráčali po dlhej chodbe k Harperinmu apartmánu a Megan si vychutnávala pocit z úžasne plyšového koberca, ktorý sa rozprestieral od steny po stenu. Narastalo v nej vzrušenie a dychtivé očakávanie, ako bude vyzerať miestnosť, keď už chodba mala taký nádych vznešenosti. „Takže, aký je plán na večer?“

„Dnes večer pôjdeme do klubu pre jednu moju pracovnú záležitosť. Mala by to byť zábava. Hromada vzrušujúcich chlapov. Napadlo mi, že by si si najprv chcela oddýchnuť. Možno by sme si mohli objednať večeru do izby a chvíľu si vydýchnuť.“ Harper odomkla dvojité dvere do apartmánu a vtiahla jeden z Meganiných kufrov dnu.

Megan sa uškrnula. „Som za párty, ale nemám v úmysle oddychovať. Keď už som tu, mala by som z toho vyťažiť čo najviac. Naozaj mať trocha zábavy.“

„Ale, pozrime sa! Slečna Zodpovedná sa zmenila o stoosemdesiat stupňov, na párty dievča! To sa mi páči! Poďme, dáme veci do tvojej izby.“

Megan príliš zamestnalo zízanie na úžasnú izbu, než aby odpovedala na to, čo priateľka vraví. „Páni! Máš tento apartmán vždy, keď prídeš do Paríža?“

„Mávala som, ale už viac nie. Okresali výdavky. Musela som preto zatiahnuť za pár nitiek. Chcela som ti dopriať čarovný zážitok.“

Apartmán bol svetlý a vzdušný, s rozsiahlou obývacou izbou v strede a francúzskymi dverami vedúcimi na veľký balkón. Klasické francúzske zariadenie vrátane bieleho gauča, pohovky a kresiel bolo rozptýlené po miestnosti a vytváralo viaceré miesta na posedenie. Okrúhly jedálenský stôl bol umiestnený v rohu s veľkou kyticou kvetov. Po stranách od vchodu sa nachádzali dve chodbičky, ktoré viedli k spálňam so samostatnými kúpeľňami. V každej miestnosti trónila obrovská kytica bielych kvetov.

„Och bože, Harper! To je priveľa. Teda, páči sa mi to, je to úplne luxusné, ale vážne si si nemala robiť také starosti,“ vyhŕkla Megan, keď zložili batožinu v jej budúcej spálni.

„Vlastne to ani nebola taká veľká vec. Len trocha lichotenia, keď som sa včera večer ubytúvala, a pár drobných láskavostí pre hotelového manažéra.“

Keď sa znova vrátili do obývacej izby, Megan podišla k balkónovým dverám, aby sa pokochala výhľadom. „Ach! Vidieť odtiaľto Eiffelovku! Naozaj som tu! V Paríži! S tebou!“

„Ja viem! Bola som celé dni bez seba ako školáčka, vediac, že prídeš,“ odvetila Harper, zdieľajúc priateľkino nadšenie. Schmatla fľašu šampanského z minibaru a zdvihla ju do výšky. „Dáme si?“

„Rozhodne áno,“ zatlieskala radostne Megan.

O dve hodiny sedeli obe pri jedálenskom stole, večerali a nepríčetne sa chichotali.

„Bože, ako si mi len chýbala, Megan,“ ozvala sa Harper, keď sa konečne spamätala z posledného záchvatu smiechu.

„Aj ty si mi chýbala,“ uistila ju Megan. „Ani sa nepamätám, kedy som sa naposledy toľko nasmiala. Stavím sa, že to bolo pri tvojej návšteve v lete.“

„Ani ja. So svojimi novými priateľkami sa nikdy tak nevybláznim. Tie akosi nie sú také isté,“ povzdychla si Harper. Pri jej slovách zazvonil telefón. „Keď hovoríme o nových priateľoch, myslím, že by sme sa mali začať chystať. Najradšej by som zostala tu s tebou, ale dnes večer sa tam musím ukázať.“

Megan pokrčila nosom. „Naozaj mám ísť s tebou? Môžem ostať tu a ísť skôr do postele.“

„Robíš si srandu? V žiadnom prípade! Bude to zábava, sľubujem.“

„Ja len, že je to pre teba pracovné a nechcem, aby si si myslela, že na mňa musíš celý večer dohliadať.“

„Budem rada, že si tam so mnou! Okrem toho by som si nikdy neodpustila, keby si prepásla všetkých tých chlapov!“ mrkla na ňu Harper.

„Muži ma NEZAUJÍMAJÚ, tak už to konečne vzdaj,“ odvetila Megan.

„Och, no tak! Nebuď taká nudná.“

„Hej, som tu, aby som si zatancovala, niečo popila, smiala sa a vychutnala si, že nie som za nikoho zodpovedná, ale naozaj nepotrebujem zbaliť nejakého cudzieho človeka, kým som tu.“

„Ale áno, potrebuješ!“

„Daj mi už s tým pokoj!“ zvolala Megan a žartovne strčila do Harper, keď vstávali, aby sa šli pripraviť.

„Och, určite skončíš s niekým v posteli, kým tu budeš. To ti sľubujem!“ zasmiala sa Harper cestou do svojej izby.

„Určite nie! Tak už na to zabudni!“ zavolala za ňou Megan.

Megan otvorila nové kufre a vybrala čierne úpletové minišaty bez rukávov, s asymetrickým výstrihom, ktorý zdôrazní jej plecia a štíhle ramená. Hodila ich na posteľ, rýchlo sa osprchovala a usušila si vlasy. Vzadu si ich zdvihla a skrútila, ponechajúc pár voľných pramienkov, ktoré jej orámovali tvár. O minútu vošla Harper, oblečená a pripravená vyraziť.

„Ty si ale rýchla!“ vyhŕkla Megan.

„Naučila som sa to popri svojej práci. Spravím ti mejkap,“ ponúkla sa Harper a zdvihla svoju kozmetickú taštičku.

„Fajn, ďakujem,“ usmiala sa Megan na svoju priateľku.

Sedela na posteli, zatiaľ čo Harper na nej sústredene pracovala a venovala sa každému detailu.

„Si naozaj krásna, Megan,“ poznamenala. „Mohla si byť modelkou, keby si bola chcela.“

Megan prevrátila oči. „Jasné, jasné.“

„Myslím to vážne. Viem, o čom hovorím. Si nádherná a máš aj atraktívne telo.“

Megan pokrčila plecami. „Ja viem. Som otrasná.“ Obe sa zachichotali.

„Tak, je čas na veľké odhalenie. Choď sa pozrieť do zrkadla!“ Harper vzrušene sledovala, ako sa jej priateľka otočila, aby sa na seba pozrela.

„Páni! Ako si toto urobila? Vyzerám vzrušujúco!“ Megan sa otočila späť k priateľke a tvár jej žiarila pýchou.

„Nikdy som netušila, že by som mohla nosiť červený rúž. Myslela som, že by som vyzerala ako klaun.“

Harper jej podala rúž a začala baliť svoju kozmetickú taštičku. „Potrebuješ len správny odtieň. Nechaj si ho.“

„Nuž, v každom prípade ho použijem dnes večer.“ Megan si ho strčila do kabelky, ktorú dostala v ten deň, a pozrela na svoju priateľku. „Harper, veľmi ti ďakujem za tento výlet a oblečenie a batožinu. Štve ma, že musím pripustiť, že si mala pravdu, ale naozaj som to potrebovala. Už dávno som si nedopriala nič viac než len dobrú knihu a trocha lacného vína,“ povedala, odkladajúc si mobil do taštičky.

Harper ju objala okolo pliec a stisla ju. „Ja viem, srdiečko. Ak niekto potrebuje byť rozmaznávaný, tak si to ty. Posledných sedem rokov tvrdo pracuješ, aby si bola všetkým pre Elliotta. Potrebuješ znova objaviť Megan-ženu, nie len Megan-matku.“

„Máš pravdu,“ súhlasila Megan. „Tak uvidíme, či sa nájde v tom klube, kam sa chystáme!“

KAPITOLA 4

Prebehli popri rade premrznutých čakajúcich adeptov navstup preddverami doCloud, jedného znajvychytenejších klubov vParíži. Vrátnik sa usmial naHarper. „Mademoiselle Youngová, aké milé znova vás vidieť. Myslím, že svojich priateľov nájdete voVIP salóniku.“

„Výborne! Vďaka!“ Obdarila ho vražedným úsmevom, zatiaľ čo vošli dovchodových dverí.

„Ešte aj vyhadzovači ťa poznajú?“ zašepkala Megan, keď si striasli zpliec kabáty apodali ich šatniarke.

„Len tu. Majiteľ je môj starý priateľ,“ odvetila Harper. Naklonila sa apotichu prehovorila doMeganinho ucha.

„Azapamätaj si, žiadni mužskí modeli, dobre? Sú otrasní milenci. Stále iba pózujú.“

„Čože? Bože, to je napopukanie!“ Megan si rukou prikryla ústa, aby stlmila svoj smiech.

Keď sa spamätala ztej predstavy, dotkla sa Harperinho ramena. „Počuj, možno budem trocha flirtovať, aby som zistila, či mi to ešte ide, ale naozaj sa nechystám snikým vyspať.“

„Och, ale áno. Apráve som vymyslela ským,“ odvetila Harper rozhodne.

Megan nasledovala pohľad jej očí. Nadruhej strane miestnosti stál pribare ten najkrajší, dokonale oblečený muž, akého kedy videla. Mal tmavé, polodlhé vlnité vlasy, ktoré vyzerali sexi strapato, ostro rezané lícne kosti avýraznú sánku. Megan nedokázala odtrhnúť zrak azízala naňho, zatiaľ čo on sa smial nadniečím, čo mu doucha vravela sofistikovane vyzerajúca žena vedľa neho. Mal široký úsmev sperfektnými zubami aperami, ktoré by každá žena rada cítila nasvojom tele.

„To je Luc Chevalier. Je preteba dokonalý. Poď,“ povedala Harper aťahala Megan zarameno jeho smerom.

Megan chcela protestovať, ale nebola toho schopná. Jej zdravý rozum premohla potreba obzrieť si Luca zblízka. Časť znej chcela vedieť, či taký dobre vyzerajúci muž vôbec môže existovať. Keď sa predierali davom knemu, hrali remix Royals odLorde. Meganino srdce sa zrazu zrýchlilo auvedomila si, že nemá ani potuchy, čo by mala povedať mužovi.

Priblížili sa knim aMegan postrehla, že tmavovlasá žena vedľa neho stuhla pripohľade naHarper smerujúcu knim. Megan sa pokúsila oslobodiť si rameno, aby knim mohla podísť sama. Vmomente, keď sa jej to podarilo, pochopila, že spravila chybu. Kráčali príliš rýchlo vzhľadom najej limitované skúsenosti stakými vysokými podpätkami, aké mala obuté. Potkla sa anatiahla ruky, aby zabránila pádu. Najprv rukami apotom aj tvárou dopadla priamo naLucovu hruď.

Prekvapene sklopil zrak, rýchlo zareagoval aschmatol ju zalakte, aby ju vytiahol hore.

„Och, dočerta! Je mi to tak ľúto,“ zamrmlala Megan atvár jej horela odponíženia. „Videl aj niekto iný tú mačku, čo tu práve prebehla popred mňa?“

Luc sa zasmial, prekvapený jej pohotovosťou, stále ju držiac. „Áno, ja som ju videl. Bola veľmi rýchla. Netuším, ako sa sem všetky tie prekliate mačky dostávajú,“ odvetil azadíval sa jej doočí. Okamžite mu udrela doočí jej krása. Mala žiarivo zelené oči, vstrede svetlé, stmavozelenými okrajmi. Svetlé blond vlasy mala vyčesané dohora, sniekoľkými pramienkami lemujúcimi bezchybnú tvár slonovinovej farby; jej plné pery podčiarkoval perfektný odtieň červenej. Jej pokožka bola nadotyk vláčna, jemná atak trocha chladná. Držal ju zaramená oveľa dlhšie, než mal vúmysle. Zapýrila sa, keď naňho pozrela.

„Ste vporiadku?“ opýtal sa, pokúšajúc sa spamätať zjej úsmevu vyvolávajúceho úžas.

Megan prikývla ajej úsmev mierne oslabol. Dobrý Bože, tento muž by mi už len svojím hlasom dokázal stiahnuť nohavičky. „Som vporiadku, len trocha vrozpakoch. Ďakujem zazáchranu predpádom.“

Jej ruky stále spočívali najeho pevnom hrudníku, odmietajúc sa pohnúť, aj keď ich ktomu nabádala. Zaujali ju jeho široké plecia asvaly. Ani sa nepohol, keď naňho padla celou váhou. Podoblekom sa skrývala postava masívna ako skala. Tento muž nebol len naomdletie, bol tým, čo sa každý hollywoodsky producent pokúša vytvoriť vromantickom filme, keď ide opostavu Francúza. Takto zblízka bol dokonca príťažlivejší než nadruhom konci miestnosti amal sexi vôňu.

„Kedykoľvek,“ odvetil aobdaril Megan úsmevom, odktorého jej takmer padla sánka.

Ten moment prerušila Harper. „Luc Chevalier, predstavujem ti Megan Sullivanovú, moju najlepšiu priateľku nasvete.“

Luc váhavo pustil Meganine ramená aotočil sa. „Harper, drahá, veľmi rád ťa vidím.“ Zľahka ju pobozkal naobe líca.

Otočil tvár kMegan azahľadel sa jej doočí, ale pokračoval vrozhovore sHarper. „Harper, musím pripustiť, že som trochu nahnevaný, že si Megan predo mnou tak dlho tajila.“

„To je celkom jej vina, Luc,“ odvetila Harper roztržito, dívajúc sa dolu, zatiaľ čo si naprávala prsia vhlbokom výstrihu šiat. „Veľakrát som sa ju predtým snažila dostať doParíža, ale toto je prvý raz, čo prijala pozvanie.“

„Budeme sa musieť postarať, aby to nebolo posledný raz,“ povedal Luc anaklonil hlavu, skúmajúc Meganin výraz.

Nakoniec prehovorila drobná žena vedľa neho. „Och, Luc! Nakošeli máš rúž.“

Všetci sklopili zrak avšimli si karmínový fľak najeho košeli.

Meganina tvár znova očervenela. „Och, je mi to tak ľúto. Keby sme nato mohli použiť trocha sódy, mohla by som to vydrhnúť.“

Luc naňu vrhol diabolský úškrn. „No teda, Megan Sullivanová, nikdy som nemal ženu, ktorá by skúšala takým spôsobom dostať ma zošiat. Mám veľkú chuť vyskúšať to azistiť, kam to povedie.“

Meganine líca nadobudli ešte tmavší odtieň červenej arozpačito sa zasmiala. Žena vedľa neho prevrátila oči, ospravedlnila sa aodišla.

„To bola Simone. Nemá ma veľmi vláske,“ povedala Harper Megan.

„Tuším nebude ani moja najväčšia fanúšička,“ odvetila Megan priateľke doucha.

Luc ignoroval ich poznámky auškrnul sa nane. „Dámy, čo pijete dnes večer?“

„Prekvap nás!“ nadhodila Harper apotom sa otočila kMegan. „Úplne dôverujem Lucovmu názoru. Vždy vie, čo chcem, lepšie ako ja sama.“

Luc sa otočil kbarmanovi zasvojím chrbtom aprehovoril knemu pofrancúzsky. Keď sa omoment zvrtol späť, držal tri poháre šampanského.

„Oslavujeme Meganin príchod, nie?“

„Áno, správne!“ zvolala Harper.

Megan si vzala odneho pohár, nasekundu sa dotknúc jeho prstov. Pridotyku sjeho kožou sa jej telo zachvelo odvzrušenia. Potvora Harper, pomyslela si, ešte som voFrancúzsku len sedem hodín, auž chcem ztohto chlapa strhnúť šaty.

Vypila celý pohár naraz apokúšala sa uhasiť žiadostivosť, ktorá ju rozpaľovala. Šampanské však celú vec iba zhoršilo, keď pozrela doLucových hlbokých hnedých očí. Bol vyšší než ona navysokých podpätkoch, čo mohlo byť viac než stoosemdesiat centimetrov. Odhliadnuc odrúžu najeho hrudi, bol dokonale oblečený včiernom obleku európskeho strihu avyžehlenej bielej košeli, rozopnutej prikrku, čo mu dodávalo mierne nenútený vzhľad. Megan videla, že je starší odnej, ale nie oveľa.

Luc ju pobavene sledoval, skoro akoby vedel čítať jej myšlienky. Otočil sa, vzal fľašu šampanského, ktorú barman nechal napulte, anaplnil jej pohár bezopýtania, či chce viac.

Megan si najprv odpila apotom prehovorila: „Luc, uniklo mi vaše priezvisko, keď nás Harper predstavila.“

„Chevalier. Je to pofrancúzsky rytier.“

Niečo vjeho odpovedi prinútilo Megan zasmiať sa hlasnejšie, než mala vúmysle.

Luc vyzeral nachvíľu zarazený. „Prečo je vám to smiešne?“

„Prepáčte. Je to úžasné meno. Naozaj. Amusí zapôsobiť nadámy.“

„Ale nie navás?“

„Nič namňa nepôsobí,“ odvetila aznova si odpila.

„Jasné, poďme,“ odvetila Megan usúdiac, že by bolo rozumné ihneď odísť odtohto muža.

„Prečo nie?“ opýtal sa sprekvapeným výrazom.