Start

Andrea Coddington

MILOVANIE

Text © Andrea Coddington 2013

Jacket design © PRO 2 2013

Jacket photo © Lýdia Jušková

Slovak edition © 2013, 2013 (elektronická verzia) by Ikar

Redigovala Anna Šikulová.

Obálku navrhlo PRO 2.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s.,

Bratislava v roku 2013 ako svoju 499. publikáciu v elektronickej podobe.

Prvé vydanie.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-3691-2

Pobežím opreteky s nádejou,

aby som mal čas na tvoju lásku...

PRVÁ ČASŤ 

P R E D O H R A

Robert Collony sedel na terase v Boca Country klube so svojím dlhoročným priateľom, golfovým guru, Davom Pelzom. Podvečerný vánok priniesol od oceánu čerstvú slanosť, teplota a vlhkosť vzduchu už o takomto čase klesali aj na Floride a vonku bolo konečne príjemne. Páni si zložili biele klobúky a nasadili si slnečné okuliare, lebo mali stôl s výhľadom na západ slnka.

Od Freda, najstaršieho čašníka na svete, ktorý v klube, býval ešte počas vojny, keď hotel slúžil ako barak pre vojakov, a už odtiaľ nikdy neodišiel, si s úsmevom objednali po poháriku dobre vychladeného kalifornského bieleho vína. Mali za sebou príjemný zážitok na jednom z najlepších golfových ihrísk na južnej Floride.

Roberta z pohodlného rozjímania vyrušilo zvonenie telefónu. Sám bol prekvapený, že si ho vôbec vzal, lebo zvyčajne nechával mobil v zaparkovanom aute, aby mal aspoň poloslušnú, polotrápnu výhovorku pred manželkou a jej všadeprítomnými chápadlami. Margaret manžela od posledného zápalu pľúc stále kontrolovala a dirigovala.

Na Deň nezávislosti odišli do bytu v Miami aj s priateľmi z Boca Raton. Namiesto pompéznej párty s ohňostrojom a so šampanským na terase v luxusnom apartmánovom dome Apogee strávili niekoľko dlhých dní v South Beach Community Hospital. Robert bol po dvoch masážach srdca napojený na monitorovacie prístroje a infúziu.

Margaret sa po krátkej, ale intenzívnej nemocničnej epizóde začala posadnuto venovať zdravému životnému štýlu. Milovníkovi neprepečených steakov, maslových croissantov a chrumkavých zemiakov naordinovala prísnu vegánsku stravu a mixované zelené kokteily pravidelne dopĺňala pilulkami chlorelly či mladého jačmeňa. Z ich kuchyne zo dňa na deň zmizla mikrovlnka aj mraznička, pri floridskej klíme čisté šialenstvo, nenakupovalo sa nič konzervované, sterilizované, tepelne upravené... Mega nákupy vo veľkoobchode Costco sa stali minulosťou, nahradila ich plátenná recyklovateľná taška každodenne čerstvých bioproduktov z trendy minimarketov. Z poličky v kúpeľni sa vytratila fľaštička s otcom všetkých hormónov, ktorý bol dovtedy ich alfou a omegou dlhovekosti. Margie, ako ju Robert odjakživa milo volal, podľa najnovších trendov a zaručených receptov vyžadovala, aby vypil tri litre zásaditej vody denne.

Dave využil situáciu a žoviálne tľapol priateľa po pleci. Ospravedlnil sa, že zatiaľ si odskočí na toaletu.

Kým starý pán vylovil telefón z vaku, zvonenie sa ozvalo asi päť –, možno šesťkrát. Keď na displeji zbadal, že volá Arianna, potešil sa.

Odpil si z vína a pohodlne sa posadil.

Od ich posledného rozhovoru, v ktorom sa mu priznala k nevere, sa s ňou nerozprával. Nikdy nebola vhodná príležitosť.

Vedel, čím jeho Arianna prechádza. Držal jej palce a zároveň sa obával, aby neurobila nejakú hlúposť. Navyše ju nechcel zraniť.

Bola už veľká, sama mala dcéru, ale stále bola jeho jediná.

Už dlhšie mu prekážalo, že je od Arianny a Alexy tak ďaleko. V dcére sa videl, najmä od vzájomného priznania, ktoré ich zblížilo.

Robert mal pekný život, určite pohodlný, a navonok mu nič nechýbalo. S Margaret sa roky vzájomne rešpektovali.

Neľúbili sa, ale uznávali jeden druhého.

Nápad presťahovať sa z New Yorku na Floridu prijal poslušne, dokonca sa zo začiatku aj potešil. Vtedy potrebovali zmeniť ovzdušie, prehriať kosti, roky vystavované chladným zimám, a zvoľniť tempo. Postupne mu však čoraz väčšmi chýbal starý život, hluk, ruch, zmena počasia, galérie, antikvariáty, pečivo od Eliho Zabara, možnosť ísť po Alexu pešo do školy, vziať ju do parku alebo len tak zájsť s Ariannou na večeru. Robert bol rodený Newyorčan, dokonale poznal slabé stránky a výhody Manhattanu a v pokojnom južanskom meste Boca Raton sa cítil nepotrebný, starý. Navyše neznášal šoférovanie, na ktoré bol zrazu odkázaný, ako väčšina floridských dôchodcov zo severu.

„Ahoj, zlatko, aké milé prekvapenie.“

„Oci, ahoj. Určite si v, klube, počujem známy hluk, ktorý máš tak rád.“

„Ako vždy, zásah do čierneho. Neuveríš, s kým som si dnes zahral.“

„No schválne...“

„S Davom Pelzom. Prišiel z texaského ranča len na pár dní. Je príjemné stretnúť sa so starým priateľom inde ako na cintoríne,“ žartoval Robert.

„Nepreháňaj. Využiješ každú príležitosť, aby si nemusel byť doma s mamou. Priznaj už konečne, že všetky večierky, ktoré má ona tak rada, vždy len pretrpíš.“

„Keby večierky, tie sú oproti tomu, čo sa u nás deje, skvelé. Najnovšie je mama posadnutá mojím zdravím. Naša kuchyňa sa zmenila na ajurvédsko-makrobiotické laboratórium. Poznáš ju, keď si niečo vezme do hlavy, znamená to koniec zdravého rozumu.“

„Vôbec neviem, ako vy dvaja môžete spolu toľké roky existovať.“

„Zlatko, ani ja.“

„Žijete úplne rozdielnymi životmi. Vždy to tak bolo. Oci, stále sa len skrývaš.“

„Nebudem ti klamať, si už veľká.“ Robert vycítil dcérin nepokoj.

„Aj ty si trafil do čierneho. Nechcem byť veľká. Ani silná. Ani tá, ktorá vždy všetko zvládne,“ vypadlo z nej naraz.

„Čo ťa trápi? Nielen ja s mamou, však...?“

„Neviem. Zrazu všetko. Som podráždená. Asi starnem.“

„Uhm, to hovoríš tomu pravému.“

„Ten čas, oco, kde je ten čas, keď všetko bolo perfektné?“

„Dievčatko, mne môžeš povedať pravdu. Ide o Sama a toho, toho druhého muža...?“

„Vernosť nie je dôkazom lásky?“

„Nie, veru nie je,“ usmial sa Robert.

„Každý z nás potrebuje svoj priestor? Ulitu, kde sa môže schovať pred svetom alebo aspoň pred manželom?“

„Áno.“

„Čo mám robiť? Aj ja sa mám skrývať ako ty, lebo tak je to správne, tak sa to má?“

„Poviem ti to takto. Na staré kolená som slobodný, lebo s mamou sme uzavreli dohodu. Pochybujem, že vernosť je vo vzťahu nevyhnutná, ale na to sa muži zvyčajne pozerajú inak ako ženy. Si ešte mladá, máš celý život pred sebou...“ Robert sa na chvíľu odmlčal, akoby hľadal správne slová.

„Podľa mňa nejde o to, že si sa s niekým vyspala, ale o to, že so Samom nie si šťastná. Viem to, nie som slepý ani hluchý.“

Arianna nahlas prehltla. Otec vyslovil slová, ktorým sa podvedome bránila. Z telefónu na ňu dopadli ako kamene. Tak, definitívne.

„Čo s tým?“

„Nemusíš byť ani silná, ani dospelá. Práve naopak, vykašli sa na pravidlá dobrej spoločnosti. Ži trochu! Na prvé miesto musíš konečne postaviť seba. Nie Alexu, nie Sama, nie mesto, ale seba. Ak nebudeš dobrá k sebe nemôžeš to očakávať od iných.“

„Oci, ja takto ďalej nevládzem. V noci nemôžem spávať, ráno sa budím s nechuťou a vymýšľam si najrôznejšie výhovorky, len aby som sa vyhla Samovi.“

„Si v poriadku?“ spýtal sa opatrne, keď nič nehovorila.

„Už mi bolo aj lepšie.“

„Dotkol sa ťa?“

Pobavene pokrútila hlavou. „Neublížil mi. Ešte o ničom nevie. Neviem si ani predstaviť, čo by sa dialo. Vyvádzal by ako zmyslov zbavený.“

„Nič ti neurobí, nie je zas prvotriedny idiot.“

„Mám sa mu priznať?“

„Mala by si od neho odísť.“

„Akože len tak? Zatvoriť za sebou dvere – a čau? Ľahšie povedať ako spraviť.“

„Nebuď zas až veľmi dospelá.“

„Aká mám byť?“

„Už som ti to minule povedal. Láska hory neprenesie, ale život je čertovsky krátky na to, aby si ho prežila nešťastná. Si tu len sama za seba – a pre seba. Niekto tam hore nám dal zdraviu prospešný egoizmus, využi to.“

„Odporuješ si. S mamou zostávaš, hoci nie si šťastný, a mne radíš úplný opak.“

„Nie, miláčik, ja som s mamou šťastný. Ktovie, čo by so mnou bolo, keby som ju nemal.“

„Aha, no to ma podrž! Zvláštne.“

„O mňa vôbec nejde, som už starý, ale vždy budem na tvojej strane. Keď padneš, budem stáť nablízku, aby som ti ofúkal kolená, a keď sa budeš vznášať v oblakoch, nebudem ťa ťahať dolu. Nikdy,“ povedal Robert stíšeným hlasom.

„Ďakujem, oci. Si sám?“

„S Davom. Práve sa vracia k stolu.“

„Dobre, nebudem ťa už rušiť.“

„Nikdy ma nerušíš. Najradšej by som ťa teraz objal.“

„Aj ja teba.“

„Prídem do mesta?“

„Príď. Veľmi mi chýbaš,“ úprimne ho poprosila.

„Prídem rád. Porozprávame sa. Všetko bude dobré.“

„Sľubuješ?“

„Nie.“

„Myslela som si,“ zasmiala sa Arianna.

„Opatruj sa mi, dievčatko,“ povedal chlácholivo, s trochou bolesti v hlase.

„Aj ty mne, otec. Pá a pozdrav mamu,“ odpovedala dojato. Potom zložila.

Ariannu Blakovú čakal povyčerpávajúcom víkende intríg, alkoholu, sexu, klamstva, žiadostivosti, pocitu viny anevery vgolfovom klube Pine Valley náročný deň. Rýchly sled udalostí zNew Jersey jej podvoch krátkych týždňoch hlbokého spánku vrátil doživota nepokojné polobdenie, prehadzovanie naposteli achvenie odzimy vovymrazenej spálni.

Jej manžel Sam, ohromný pán Blake, mal zimu rád.

Mal rád aj svoju ženu aešte radšej sňou spával. Vich ľadovej spálni svýhľadom naCentral Park, vkráľovskej posteli smonogramom, vsaténových obliečkach zdobrých obchodov, kde si dokazoval svoju mužnosť. Sam žil podľa princípu, že dobrý sex nie je dar, ale úspech aopakovanie je matkou múdrosti.

Vždy prijímal len víťazstvá, bažil ponich, prehry neznášal, nepripúšťal si ich alebo ich jednoducho ignoroval.

Ráno sa zobudila ako dolámaná.

Keď otvorila oči, naviečkach jej sedela ťažká únava, ruky anohy mala celkom stuhnuté. Najradšej by sa obrátila nadruhý bok, zatiahla žalúzie anikam nešla. Nebola však paňou svojho času.

Vkancelárii mala hŕbu neotvorenej pošty, vdiári nasekané termíny. Hneď ráno naňu čakal kľúčový míting vspoločnosti vplyvných mužov. Vmeste totiž pocelkom dobrých, stabilizovaných rokoch alarmujúco stúpala zločinnosť aztoho boli naradnici všetci poriadne nervózni.

Bolo ešte len pol šiestej ráno, napriek tomu ostré slnko už rozpaľovalo asfaltové chodníky aoceľové konštrukcie newyorských mrakodrapov. Diaľkovým ovládačom vypla klimatizáciu, pritiahla si paplón kzmeravenému telu až pobradu.

Nachvíľu sa ešte schúlila vposteli.

Vhlave si chronologicky, už niekoľký raz, rekapitulovala nečakané stretnutie sosvojím milencom Gavinom Silarom nabenefičnom večere preAlexinu školu, ktoré mimoriadne nenápadne zorganizovala Jane Billienová.

Jane bola stará známa firma.

Výstavný kus vybotoxovanej, vyšportovanej, prešňupanej, luxusnej ochechule zUpper East Side. Celý život chcela Sama. Jeho peniaze, postavenie, jeho drzosť alebo anibohneviečo. Nenávidela Ariannu, možno už ani sama nevedela prečo.

Vlastne áno! Ukradla jej vysnívaný život, predstavuoperfektnej rodine sperfektným mužom naperfektnom mieste, kde sa rodia perfektné deti, ktoré chodia doperfektných škôl.

Blakovci sa brali hneď poskončení Harvardu, kde boli výstavnou skriňou americkej prominentnej mládeže. Ona demokratka alakrosová šampiónka, on republikán afutbalový útočník. Jane prechádzala skúškami sodretými ušami a, predovšetkým, vďaka štedrým otcovým darom.

Odzlosti si pár týždňov posvadbe Arianny soSamom vzala dostatočne hlúpeho aešte dostatočnejšie solventného chlapca zdobrej, zámožnej rodiny. Malého, tučnučkého, nič netušiaceho Dannyho.

Porodila mu dve deti, presťahovala ho zpokojného Connecticutu naPark Avenue, vybielila mu zuby aj účty, nasadila parohy, že by nimi prerazil betónový múr, apopritom kula intrigy. Znudy, zdepresie, zdlhej chvíle...

Teraz mala tromf vruke.

OArianninej aférke sGavinom vedela už odosudného Dňa nezávislosti, ktorý všetci nejakou náhodou, malichernou hrou osudu, strávili vMiami. Vraj ich len odfotila napláži, ako sa bozkávajú...

Jane však vedela aj osexistickom klube Tantra, kde sa Arianne, sozodpovedne pripravenou škatuľkou durexov vkabelke, jeho prítomnosť miešala sodrazmi nahých tiel, kde ju prvýkrát chytil okolo pása, kde sa im prvýkrát preplietli prsty narukách ajazyky vústach. Vedela aj oich milovaní vmalom hoteli Angler’s Boutique naWashington Avenue, kde si niekoľko slastných dní pripadala ako Eva vrajskej záhrade snonstop horiacim lonom achvením vslabinách.

Vedela oArianninom hriechu, keď sa vofarebných zábleskoch ohňostroja spotená zvíjala vGavinovom náručí. Jane si zaumienila, že jej zničí manželstvo, kariéru akonečne získa jej muža, pána Blaka.

Zaujímavé nacelej epizódke bolo len to, ako sa žena bezzmyslu života ničoho neštíti.

Arianna sa ospalo dotkla plachty namieste, kde ešte predchvíľou ležal Sam. Donekonečna si vhlave premietala jeho povýšenecké maniere nagolfovom ihrisku, nabenefičnom plese preDalton, školu, ktorú spoločne skončili ateraz naňu chodí ich dcéra Alexa. Jeho večerné orgie bohato kropené whisky ašampanským, keď jej kúpil drahý zafírový náramok, len aby sa predvšetkými ukázal. Videla jeho pohŕdavý pohľad, keď „nenápadne“ strčil Gavinovi doruky zrolovanú stodolárovku, košeľu zašpinenú nagolieri anočný opilecký chrapot, počas ktorého sa tajne vytratila dobungalova zaGavinom.

Vtedy sa zakrádala tmou ako zlodejka, posmelená túžbou ažiarlivosťou. Janin výsmech, že ona spala sovšetkými Dannyho trénermi, vnej zničil ostražitosť. Nadzdravým rozumom vyhrávali pudy. Päsťou netrpezlivo búchala nadvere, nehľadiac nato, že ju mohol hocikto vidieť.

Keď jej otvoril, najprv mu dala facku. Pamätala si jeho oči, zastreté zvláštnou zmesou zloby, žiadostivosti, ale aj smútku. Zúrivo ju sotil naposteľ. Potom sa spotení šialene milovali, vzdychali doticha letnej noci. Keď mu hovorila, že navšetko majú ešte čas, ozvenou jej boli len jeho stony ašum neďalekého oceánu.

Spolu boli nevinní, zbavení zábran ahanby – akoby to malo byť posledný raz.

Vtedy atam.

Bezdôsledkov.

Bezzajtrajška.

Beznamysleného Sama, bezsprostej Jane abezfigurín newyorského panoptika.

Vzrušene jej šepkal doucha, že je len jeho, nepatrí nikomu inému. Jej jin našlo vtú noc jeho jang.

Ešte predvýchodom slnka sa opäť tajne zakrádala zčasti preslužobníctvo dohotela, doluxusného apartmánu osemstosedem.

SGavinovým pachom natele, smementom jeho kŕčovitého zovretia, keď ju nakolenách prosil, aby ho už nikdy neopustila, sa šuchla dopostele kspiacemu Samovi. Všetko bola len primitívna hra intríg, zahalená drahými šatami ašperkmi.

Arianna patrila kmanhattanskej hornej vrstve, kde je všetko dovolené aospravedlnené nedotknuteľnosťou moci apeňazí.

Gavin bol chlapec zpredmestia, znewyorského Harlemu.

Ich svety sa jednoducho nemohli stretnúť.

Vtedy sa rozhodla, že bude dobrou ženou. Gavin bude preňu len nepodstatnou príhodou, aká sa raz zaživot stane asi každému. Taká rýchlovka citov aštiav, kvôli ktorej sa nepália mosty, nelietajú facky, nerobia sa scény.

Cestou naspäť domesta sa udobrila soSamom. Usadení napohodlných kožených sedačkách vaute sa až nežne držali zaruky. Posledný pateticko-zúfalý pokus oilúziu toho perfektného života sperfektným mužom naperfektnom mieste.

Vynútila si jeho priznanie, že ju nikdy nepodvádzal, dokonca krotko sľúbil, že ju už nebude oslovovať „pusa“.

Bojoval sopicou, už ixtýkrát sa poprechľastanom večere hnusil sám sebe. Vtaké dni bol vždy krotký azaprisahával sa, že to bolo naposledy.

Arianna sa cítila zvláštne prispomienke nato, ako vnávale zúfalstva aľútosti nadspackaným životom zavolala otcovi. Zdôveril sa jej, že aj on bol mame neverný, čím zničil aj posledný ideál. Nezachránila ho ani anonymita telefonátu abezpečnej vzdialenosti medzi Floridou aNewYorkom. Mala by sa vraj poučiť zjeho chýb, nerobiť hlúposti, pretože láska je slepá anevyspytateľná. Nevieme ju definovať, prispôsobujeme si ju svojej pohodlnosti...

Otcova krásna, éterická neznáma aj jej golfový milenec sú ziného sveta.

Nakoniec, aby odplašila démonov svedomia, si vten deň ponávrate zNew Jersey išla zabehať doCentral Parku.

Obom mužom, milencovi aj manželovi, poslala tú istú esemesku.

Budem Ťa navždy milovať.

Gavin chcel, aby ho milovala okamžite.

Čakal ju vosvojej štvrti, blízkej asúčasne vzdialenej, priVýchodnej rieke bezmrakodrapov alivrejovaných vrátnikov. Čakal ju napriek všetkému, aby jej opäť sosrdcom nadlani, sprázdnou peňaženkou, ale sneodolateľným pohľadom azdrvujúcim objatím povedal, že ponej veľmi túži.

Miloval by sa sňou vjeho miniapartmáne spermanentným prítmím, vposteli podstarými netesniacimi oknami sdrevenými žalúziami ahrkotajúcou klimatizáciou. Len tak – bezpredohry abezzbytočných slov. Len tak hravo...

Sam ju pozval navečeru.

Nič iné ani neočakávala, veď spriateľmi alebo spartnermi večeriavali pravidelne. Pridobrom jedle avíne sa „veci“, kontrakty adlhy riešili ľahšie. Vmeste aj tak ruka ruku myje avšetci navzájom nasebe profitovali.

Rezerváciu vSmith & Wollensky máme naôsmu.

Teším sa naTeba.

Arianna sa načiahla zatelefónom, skontrolovala čas aešte raz si prečítala manželovu správu. Nedalo jej apozrela si aj správu odGavina.

Miluj ma teraz. Čakám Ťa.

Kurzorom si naBlackBerry vrýchlosti prebehla dialóg ich esemeskovej konverzácie. Prikaždom riadku sa jej živo vybavila jeho tvár.

Ja

Budem Ťa navždy milovať.

Gavin

Kam len chceš.

Ja

Kam ma dnes zoberieš?

Gavin

Nie, ale sleduj.

Ja

Stratíš sa zpovrchu zemského?

Gavin

Uľahčím Ti to.

Ja

Aj ja Teba. Idem preč zmesta, uvidíme sa potom.

Somstále natelefóne.

Gavin

Prežil som najúžasnejšiu noc vživote. Milujem Ťa.

Gavin

Nie, milá moja, nebudeš. Ak ma však chceš milovať

vtejto chvíli, zaklop na320 East 96, 1A.

Ja

Aj ja Ťa budem navždy milovať.

„Budem ho navždy milovať?“ spýtala sa sama seba.

Zpostele vystrčila nohy, rukou automaticky našmátrala diaľkový ovládač, zapla správy opočasí adopravnej situácii lokálnej stanice New York One. Lenivo sa natiahla.

Dolu vkuchyni jej milá domáca Eva hrkotala riadom aaž naposchodie sa knej šírila vôňa čerstvej orieškovej kávy. Bude ju čakať pripravená najedálenskom stole – aj sopečenou slaninou, ktorú raňajkoval Sam sobľúbenými volskými okami ahriankami.

Už odišiel, mal nejaké rokovanie vBostone.

Následky finančnej krízy, ktoré celoplošne zachvátili zemeguľu, sa napokon dostali aj doneohrozených oceľových kancelárií naWall Street. Dokonca aj nanajvyššie poschodia, najdubovejšie stoly, donajrožnejších priestorov anajpanoramatickejších výhľadov. Aspoločne snimi nervozita, stres, infarktové stavy.

Manhattan bol zrazu preplnený dovtedy zaneprázdnenými workoholikmi, ktorí si zminúty naminútu museli zbaliť svoje veci, dojednej papierovej škatule, odovzdať identifikačné kartičky chlebodarcov, zabudnúť nielen natučné bonusy, ale aj navýplaty.

Sam sa stále tváril, že jemu sa niečo podobné nemôže stať, ale vpohnutej dobe krachov bánk anepredpokladateľných výkyvov naburze človek nikdy nevie.