Start

JUDITH MARSHALLOVÁ

Moje rozhovory s anjelmi

Copyright © 2012 by Judith Marshall

Translation © 2016 by Štefan Kočiš

Cover design © 2016 by Juraj Šramko

Slovak edition © 2016 by Ikar

Z anglického originálu My Conversations with Angels (Llewellyn Publications, New York 2012) preložil Štefan Kočiš.

Redigovala Zuzana Pučeková. 

Korigovala Hana Brunovská. 

Obálku navrhol Juraj Šramko.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2016 ako svoju 853. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-4638-6

ÚVOD

Anjeli sú všade okolo nás. Ich populácia vysoko prevyšuje našu, aj v tejto chvíli máte pri sebe aspoň jedného – bez výnimky. V skutočnosti je veľmi pravdepodobné, že k tejto knihe vás priviedol anjel, ktorý chce, aby ste sa dozvedeli viac o veľkom množstve duchovných bytostí medzi nami a aby ste im dovolili pravidelne s vami pracovať.

Samozrejme, nič si nevymýšľam. Z osobnej skúsenosti viem, že anjeli, ochrancovia a sprievodcovia – aj keď sa predstavujú v rozličnej podobe – sú reálni. Hoci nie som profesionálnou jasnovidkou či médiom, nespočetne ráz mi to potvrdili profesionáli i ľudia nadaní mimozmyslovými schopnosťami. Som iba obyčajný človek, no otvorenou mysľou a srdcom som si vydláždila cestu ku komunikácii s anjelmi. To dokáže každý človek.

Keď som mala šestnásť rokov, zažila som čosi neuveriteľné. Raz mi učiteľka dovolila opustiť triedu, prešla som opustenou chodbou a vybehla hore schodmi. Už som bola takmer navrchu, keď som minula posledný schod a začala som prepadávať dozadu.

Zrazu mi akási sila zatlačila na chrbát a zdvihla ma do vertikálnej polohy. Zalapala som po dychu, vystúpila na posledný schod a obzrela sa, kto ma to zachránil.

Nebol tam nikto.

Asi po desiatich rokoch som sa raz ponáhľala domov z práce po chodníku s topiacim sa snehom. Sústreďovala som sa na objemné tašky, čo som niesla v oboch rukách, a prehliadla som zľadovatené miesto. Päta sa mi pošmykla a začala som horeznačky padať. Začula som, ako na druhej strane ulice na to výkrikom zareagovala nejaká žena. Obe sme si uvedomili, že dopad chrbtom na chodník neveští nič dobré.

V tom okamihu ma čosi zdvihlo a postavilo späť na chodník. Bol to jednoducho zázrak, úplne som stuhla. Vtom som sa pohľadom stretla s udivenými očami ženy na druhej strane ulice. Zízala na mňa s otvorenými ústami, pretože všetko videla lepšie ako ja, ja som to iba cítila. Zmätene som sa na ňu usmiala; len si vzdychla a spustila ruku, čo si v očakávaní hrozného pádu priložila na hruď.

„Vďakabohu!“ zvolala.

To prebleslo hlavou aj mne.

Verím, že v oboch prípadoch ma zachránili anjeli.

Po rokoch sa mi narodili identické dvojčatá, chlapci. Mimozmyslové schopnosti som si u nich všimla, už keď začali chodiť, často hovorili o anjeloch a iných bytostiach, ktoré zbadali okolo domu, na dvore, v aute, v zábavných parkoch a dokonca v predajni s potravinami.

Ako väčšina detí, aj moji chlapci si zahrávali so životom. Rodičia vedia, o čom hovorím: o nervy drásajúcich okamihoch, keď napriek najväčšej snahe sledujete, ako sa vaše dieťa kotúľa zo schodov, padá hlavou na chodník alebo klesá pod vodu na prvej dokonale zabezpečenej hodine plávania. Deti mi potom opisovali „lietajúce“ svetelné bytosti, ktoré sa okamžite zjavili a zachránili ich.

Náhodní svedkovia a lekár na pohotovosti nazvali jednu takúto epizódu zázrakom. Krátko pred tou udalosťou sa ma zmocnila zlá predtucha. Prosila som anjelov, aby mojich chlapcov zahalili do plášťa lásky, aby ich ochránil. Keď bolo po všetkom, trápilo ma jedno. Zachránili ich anjeli, lebo som ich zavolala alebo si len plnili povinnosť? Možno aj vy ste si položili podobné otázky, či už z prirodzenej zvedavosti, alebo ste zažili chvíle, ktoré vás nútili zamyslieť sa: potvrdilo sa vám nejaké tušenie, počas krízy sa vás zmocnil pokoj, vyskytlo sa priveľa náhod alebo ste mali pocit, že nie ste sami, hoci nikto iný v izbe nebol.

Takéto stretnutia vedú k úvahám o podstate duchovného sveta a jeho fungovaní.

Vedenie, ochrana a inšpirácia sú doslova dary z nebies; kto by ich odmietal? Život je dosť ťažký aj bez ignorovania božskej siete, ktorá sa rozprestiera v našom vnútri i okolo nás. Sokrates, Ježiš, Mohamed, Georg Fridrich Händel, George Washington, William Blake, Ralph Waldo Emerson, Nikola Tesla, Ernest Shackleton, Carl Jung, J. R. R. Tolkien a Charles Lindbergh – tí všetci mali podobné zážitky, vedia o nich mnohí, „nadprirodzená“ pomoc je k dispozícii každému.

Názory sa líšia – na základe kultúrnych a náboženských postojov, výskumu, intuície a osobnej skúsenosti –, no nikto nemá monopol na pravdu. Vždy sa máme čo učiť a mali by sme byť zvedaví. Ako povedal francúzsky filozof Pierre Teilhard de Chardin: „Nie sme ľudské bytosti, ktoré majú duchovný zážitok. Sme duchovné bytosti, ktoré majú ľudský zážitok.“

Najmenej, čo môžeme urobiť, je pozrieť sa na problém. To najlepšie, čo môžeme urobiť, je zachovať si otvorenú myseľ, zbaviť sa zbytočných pochybností a nadviazať pracovný vzťah s dobroprajnými bytosťami, ktoré poznáme ako anjelov, ochrancov a sprievodcov.

1

Anjeli: história a hierarchia

Anjeli sú prejavené láskyplné myšlienky Boha. Ak vám slovo „Boh“ nevyhovuje, môžete ho nahradiť akýmkoľvek termínom, ktorý pokladáte za správnejší: univerzálna energia, Veľký duch, Stvoriteľ, Najvyššia bytosť, Všetko, čo existuje, Zdroj, Ein Sof atď. Aj anjelov poznáme pod rozličnými menami, no v podstate to sú bytosti stvorené zo svetla, lásky a inteligencie, ktoré zabezpečujú rovnováhu vo vesmíre.

Z jazykového hľadiska slovo „anjel“ pochádza z latinského slova angelus, ktoré je odvodené z gréckeho angelos a znamená „posol“. Súvisí tiež so starovekým perzským slovom angaros (jazdný kuriér) a so sanskritským angiras, označujúcim svetelnú bytosť, prostredníka medzi ľuďmi a svetom bohov. Koncepcia Božích poslov – nadprirodzených prostredníkov – ovplyvnila veľa kultúr, no pokiaľ ide o angelológiu, jej zakladateľom je perzský prorok Zarathustra, známy aj pod menom Zoroaster.

Hoci ho vedci akceptujú ako reálnu, historickú postavu, nevedia sa zhodnúť na období, v ktorom žil. Ich odhady sa pohybujú od 18. až do 6. storočia pred n. l. Bez ohľadu na toto obrovské časové rozpätie jeho zásluha spočíva v tom, že vypracoval podrobnú kozmológiu, ktorá priamo ovplyvnila židovskú koncepciu anjelských bytostí a neskôr sa preniesla aj do kresťanstva. Joseph Campbell v práci The Hero with a Thousand Faces (Hrdina s tisícimi tvárami) konštatuje: „Prorok Zarathustra usporiadal perzské náboženstvo podľa princípu prísneho dualizmu dobra a zla, svetla a tmy, anjelov a diablov. Táto kríza hlboko ovplyvnila nielen Peržanov, ale aj vieru Hebrejcov, a tým (o storočia neskôr) aj kresťanstvo.“ Židovské a kresťanské tradície neskôr ovplyvnili aj vnímanie anjelov v islame.

Napriek svojmu veľkému vplyvu bol zoroastrizmus v porovnaní s duchovnými tradíciami starovekého Egypta nováčikom, nehovoriac o sumerskej kultúre, ktorá na Strednom východe rozkvitala zhruba tritisíc rokov pred n. l. A navyše, v celej starovekej histórii sa stretávam s písanými či obrazovými správami o okrídlených stvoreniach.

Vynára sa však otázka: predstavujú krídla skutočnú fyzickú vlastnosť alebo sú iba symbolom sily duchovnej bytosti? O týchto bytostiach sa napokon hovorilo, že zostúpili – a vystúpili – z oblohy či z „neba“, teda z vyšších dimenzií.

Podľa teórie o starovekých astronautoch cestovali v kozmických lodiach. Mnohí veria, že anjeli známi ako Pozorovatelia – v knihách Daniela, Enocha a Jubilees sú to Grigori, v starších sumerských povestiach Igigi, „tí, čo pozerajú a vidia“ – neboli anjeli, ale mimozemšťania alebo nadpozemšťania (nepatriaci k ľuďom, medzipriestorové bytosti, ktorých pôvodným domovom však bola Zem). Ich skutky sa stali súčasťou mnohých mytológií a viedli k nepochopeniu prvých náboženských textov. Výskum v tejto oblasti je vzrušujúci a určité teórie si zaslúžia pozornosť.

Ak sú pravdivé, vesmír má aj spirituálnu zložku. Pokusy človeka interpretovať ju vyústili do vzniku početných náboženstiev, tri z nich sa rozšírili ako divoký požiar. Je prirodzené, že angelológia judaizmu, kresťanstva a islamu ovplyvnila chápanie más. Pozrime sa na všetky tri.

Judaizmus

Staroveká perzská mytológia chápala griffinov – okrídlené bytosti zobrazované v rozmanitých podobách – ako dobroprajných strážcov svetla. V perzskom, babylonskom a asýrskom umení boli symbolom božstva a múdrosti. Keď sa počas babylonského exilu dostali židia do kontaktu s týmito symbolmi, boli nimi fascinovaní. Richard Webster v práci Praying with Angels (Modlenie s anjelmi) poznamenáva: „Židia si griffina tak obľúbili, že ho prijali a z griffinov urobili svojich prvých anjelov. V knihe Exodus sa píše, že po vyhnaní Adama a Evy na východ od Edenu Boh postavil cherubínov, aby doň nemohol nikto vojsť.“

V knihe Genezis anjel (po hebrejsky mal’akh, „posol“), ktorý zápasil s Jakubom, vzal na seba ľudskú podobu, rovnako ako traja anjeli, čo navštívili Abraháma, proroci Ezechiel a Izaiáš však poukazovali na duchovnú podstatu anjelov. V 3. storočí pred n. l. judaizmus považoval anjelov za nehmotné bytosti, ktoré sa ľuďom zjavujú ako duchovia. Oveľa neskôr, v dvanástom storočí židovský filozof Maimonides opisoval anjelov ako stvorené bytosti a „mysle zbavené telá... ktoré vychádzajú z Boha a sú prostredníkom medzi ním a všetkým, čo je telesné na tomto svete“.

Judaistické nebeské zástupy informovali ľudí o Božej vôli, trestali hriešnikov a chránili verných pred silami zla. Pokiaľ ide o pojem zla, chcem poznamenať, že slovo „satan“ nikdy nevyjadrovalo vlastné meno úhlavného nepriateľa Boha. V prvých židovských textoch pojem ha-satan znamenal „protivník“. D. J. Conwayová v knihe Guides, Guardians and Angels (Sprievodcovia, ochrancovia a anjeli) tento fakt zdôrazňuje a naznačuje, že každého protivníka – od mrzutého suseda až po rozzúreného odporcu – bolo možné označiť ako ha-satana.

Elain Pagelsová v práci The Origin of Satan (Pôvod satana) uvádza príležitostné odkazy na „satana“ v hebrejských knihách, napríklad v Knihe Numeri a v Knihe Jóbovej. Tento termín sa vzťahuje na hociktorého z anjelov vyslaných Bohom, aby zmarili alebo skontrolovali činy ľudí. Nejde však o zlomyseľného posla, jednoducho iba vykonáva svoje povinnosti.

Zlo nebolo niekto, nejaká osobnosť, zlo bolo osobná otázka. Talmud, kniha židovských zákonov, filozofie a tradícií vysvetľuje dualitu ľudskej podstaty či povahy pomocou charakteristiky dvoch anjelov – jetzer ha-ra (impulz zla) a jetzer ha-tov (impulz dobra). Oba impulzy vstupujú do človeka pri narodení, pričom pozitívny impulz vyvažuje negatívny. Človek sa ocitá medzi nimi a pomocou, či lepšie silou výberu, to jest slobodnej vôle, sa môže dostať bližšie k Bohu.

Veľa Židov nosilo talizmany alebo amulety ako ochranu pred démonmi a negatívnymi duchmi. Jedným z takýchto amuletov bol kimijah (anjelský text). Rabínski pisári zapísali posvätné slová – mená anjelov alebo úryvky z Tóry, z piatich Kníh Mojžišových: Genezis, Exodus, Levitikus, Numeri a Deuteronómium – na pergamen a vložili ho do strieborného alebo koženého puzdra, ktoré sa nosilo na tele.

Kresťanstvo

Neprekvapuje, že kresťanský pohľad na anjelov vychádza z judaizmu. Anjeli obkolesujú Boží trón, slúžia ako vykonávatelia Božej vôle, takpovediac presadzujú jeho zákony vo fyzickom svete. Ako Boží poslovia na krídlach zasiahli do mnohých kľúčových udalostí Nového zákona, vrátane narodenia Jána Krstiteľa a Ježiša Krista, Ježišovej agónie na Golgote; boli aj pri jeho slávnom vzkriesení.

Angelológia a démonológia prešli vlastným vzkriesením. Angelológia rozdelila nebeské bytosti do siedmich hodností a po ich zaradení k starozákonným serafínom a cherubínom vzniklo deväť anjelských zborov. Archanjel Michal, ktorý mal vysoké postavenie už v judaistickej tradícii, sa stal kresťanským favoritom, hoci sa občas zamieňal s bojovníkom svätým Jurajom. (Viac o Michalovi a ďalších archanjeloch v 3. kapitole.)

Kresťanstvo čoraz častejšie spájalo pojem ha-satan, „protivník“, so singulárnou, nadprirodzenou hrozbou a s latinským názvom rannej hviezdy Lucifer („nositeľ svetla“ alebo „nosič svetla“), ktorého mýtický osud – pád z neba a „zvrhnutie na zem“ – opísaný v Knihe Izaiáša 14, 4 – 17, sa týkal zlého babylonského kráľa, nie anjela. V Zjavení apoštola Jána 12, 7 – 8 čítame: „Na nebi sa strhol boj: Michal a jeho anjeli bojovali proti drakovi. Bojoval drak i jeho anjeli, ale neobstáli a už nebolo pre nich miesto v nebi.“*

V kresťanstve sa Lucifer/satan stal padlým anjelom odhodlaným zničiť človeka a všetko, čo bolo sväté. Viera v tohto diabolského nepriateľa spojená s vierou v Božiu milosť podnietila kresťanov, aby používali symboly ochrany a zbožnosti.

Medzi najobľúbenejšie ešte aj dnes patria kríže, medailóny, ružence a svätená voda.

* Všetky citáty v tomto preklade uvádzame podľa vydania Svätého písma Starého i Nového zákona, Spolok svätého Vojtecha, Trnava, 1998 (poznámka prekladateľa.)

Islam

Viera v anjelov (v arabčine: Malā’ikah) je jedným z článkov islamského vierovyznania. Veľakrát sa spomínajú v Koráne a v Hadith – v správe o výrokoch a činoch proroka Mohameda a s nimi súvisiacimi tradíciami – a vystupujú v udalostiach, ktoré židia i kresťania poznajú zo svojich posvätných kníh: navštívenie Ibrahima (Abraháma) v Hebrone, záchrana Lut (Lóta) pri zničení Sodomy, zvestovanie a nepoškvrnené počatie Isa (Ježiša). Moslimovia veria, že archanjel Jibril (Gabriel), ktorého pokladajú za najväčšieho zo všetkých anjelov, viac ráz navštívil proroka, aby mu diktoval text Koránu.

Podľa islamského svetonázoru padlí anjeli neexistujú. Šejtan, zvaný aj Iblís a ekvivalent kresťanského satana, je jeden z džinov. Džinovia sú zvyčajne neviditeľní a údajne žijú na zemi v paralelnom svete. Skutky voči ľuďom i sebe navzájom môžu byť dobré, zlé alebo neutrálne. Sú to tie isté bytosti – v Šalamúnovom testamente známe ako démoni –, ktoré pod vedením kráľa Šalamúna postavili chrám v Jeruzaleme. Vládnu nadprirodzenou silou, rýchlosťou a schopnosťou meniť tvar a lietať, jedia, pijú, ženia sa a rozmnožujú. Zomierajú, žijú však neporovnateľne dlhšie ako ľudia. Medzi miesta ich pobytu údajne patria také archeologické poklady ako Petra v Jordáne a Ubar v južnom Ománe.

Podľa Koránu Alah – iné meno pre jediného Boha – stvoril anjelov zo svetla a džinov z ohňa bez dymu. Džinovia boli stvorení, podobne ako ľudia, so slobodnou vôľou. Anjeli však slobodnú vôľu nemajú, plnia Božie príkazy a nikdy sa neunavia jeho uctievaním.

Rozdiely medzi tromi náboženstvami Abraháma sú nepopierateľné, no ich spoločným menovateľom sú dve základné viery. Po prvé: existuje jeden všemocný Stvoriteľ, a po druhé: tento Stvoriteľ stvoril anjelov ako vykonávateľov svojej vôle. Tieto tri náboženstvá ponúkajú predstavu o spôsobe a dôvode ich pôsobenia.

Anjeli sú poslovia, ktorí ľuďom odhaľujú božské pravdy.

Chvália svojho Stvoriteľa a slúžia mu tým, že pomáhajú ľuďom pochopiť a udržiavať spojenie so svojím zdrojom. Toto poznanie je dobrým základom a miestom, odkiaľ môžeme začať. Zostáva však ešte veľa nepreskúmaného územia. Začnime odpoveďami na najčastejšie kladené otázky.

Ako vyzerajú anjeli?

Či už ide o symboliku, alebo výpovede očitých svedkov, opis anjelov má širokú škálu. Môžu vyzerať ako výnimočne krásni ľudia – s krídlami i bez nich, s pevným telom alebo priehľadní, androgýnni, muži alebo ženy – a akoby z nich vyžarovalo svetlo. Zjavia sa ako pestrofarebné iskrenie, záblesky bieleho svetla či éterická, víriaca hmla. V ich prítomnosti pocítime náhlu zmenu tlaku vzduchu alebo jemné pohladenie. Základným východiskom je, že anjeli sú energia, takže sa môžu prejaviť akýmkoľvek spôsobom. Potrebujete telesného ochrancu, lebo ste v nebezpečenstve? Je tu.

Povzbudzujúce slovo od neznámeho človeka, ktorý zmizne v okamihu, keď sa obzriete? Bez problému.

Snívate o stretnutí s jednorožcom s takou bielou srsťou, až oslepuje? To nič nie je. Samozrejme. Tu funguje všetko! Je to prosté a jednoduché. Anjeli dokážu premietnuť akýkoľvek mentálny obraz, čo človeku pomôže. Často je presne taký, aký očakávame. Chcete vidieť krídla? Stane sa. D. J. Conwayová v knihe Guides, Guardians and Angels tvrdí, že krídla sú len prúd energie, ktorá sprevádza ich pohyb. Niekto si však uvedomí, že stretol anjela, až po určitom čase.

V podstate sú anjeli androgýnni, a preto sa môžu ukázať v ženskej i mužskej podobe. Napríklad: odborníci ako Doreen Virtuová, PhD., archanjela Gabriela vidí skôr ako ženu, iní predpokladajú, že tento anjel je muž. V knihe Azrael Loves Chocolate; Michael’s a Jock Chantel Lysettová uviedla, že pri prvom stretnutí s týmto archanjelom komunikovala s jeho ženským aspektom, ktorý nazvala „Gabriela“. No keďže nebola spokojná s takouto ženskou autoritou, ukázal jej svoju mužskú stránku, ktorej dala meno „Gabe“.

Keďže väčšina jazykov na svete používa osobné zámená mužského alebo ženského rodu, hovoriť alebo písať o androgýnnych bytostiach môže byť komplikované, neutrálne zámeno „to“ alebo „ono“, by vo vzťahu k anjelom pôsobilo nevhodne. Na zjednodušenie budem anjelov z jazykového hľadiska chápať ako mužské bytosti.

Dávajú anjeli prednosť niektorému náboženstvu?

Na túto otázku najlepšie odpovedá svätý Tomáš Akvinský: „Anjeli sú nad každým náboženstvom, nad každou filozofiou, nad každým vierovyznaním. Anjeli v skutočnosti nemajú nijaké náboženstvo, ako ho poznáme my, lebo ich existencia predchádza každý náboženský systém, aký kedy existoval.“

Chantel Lysettová v práci The Angel Code (Anjelský kód) doplňuje túto koncepciu informáciou od svojho duchovného sprievodcu menom Jake, ktorý jej rozprával o svojej smrti. Už niekoľko sekúnd po prechode na druhý breh sa Jake stretol s archanjelmi Rafaelom, Michalom, Gabrielom a Cassielom. Zhrozil sa a priznal, že nie je kresťan. Gabriel sa pozrel na svojich spoločníkov, mykol plecom a vyhlásil: „Zaujímavé, ani my nie sme.“

Aké druhy anjelov existujú?

Ako sa delia?

Filozofi a teológovia možno nediskutovali o tom, koľko anjelov môže tancovať na špičke ihly, no pokúsili sa ich klasifikovať. Existuje preto veľa nebeských hierarchií v islame, kresťanstve, zoroastrizme i v rozličných kabalistických verziách. Aby sme túto otázku veľmi neskomplikovali, pozrieme sa na jeden zo známejších zoznamov, ktorý v 5. storočí zostavil Pseudo-Dionýzios Areopagita a neskôr ho v 13. storočí zdokonalil svätý Tomáš Akvinský. Zatiaľ čo tento zoznam určuje poradie, informácie o každej úrovni pochádzajú z rozličných zdrojov vrátane posvätných textov troch Abrahámových náboženstiev, z práce Rudolfa Steinera – zakladateľa antropozofie, filozofie, ktorá mala zjednotiť vedu a spiritualitu –, ako aj z kníh moderných autorov ako Richard Webster, D. J. Conwayová, Doreen Virtuová a Sylvia Brownová.

Najprv poznámka o hierarchiách: Netreba si pod tým predstavovať pevne stanovené poradie, aké sa uplatňuje napríklad pri vojenských hodnostiach. Predstavte si radšej veľkú spoločnosť s oddeleniami, z ktorých mnohé plnia životne dôležitú úlohu. Niektoré oddelenie môže mať väčšiu právomoc, nikdy však nie je dôležitejšie. Ako hovorí

Deepak Chopra, vesmír vo svojej dokonalosti nemá náhradné súčiastky... a to platí aj o ľudstve.

Horná triáda alebo zbor

Títo anjeli majú najvyššiu vibráciu a sú najbližšie k Božiemu zdroju energií a informácií.

1.  Serafíni – anjeli božskej lásky a svetla, ich prvoradou funkciou je krúžiť okolo Boha, sú uzavretí vo večnej adorácii, t. j. v piesni; Rudolf Steiner ich identifikoval ako duchov lásky so šiestimi červenými, ohnivými krídlami alebo, podľa Sylvie Brownovej, s dvoma bielymi krídlami zakončenými strieborným hrotom. Sú to strážcovia svetla, riadia a zaznamenávajú pohyb vo vesmíre a majú málo kontaktov s ľuďmi.

2.  Cherubíni – „tí, čo sú blízko“ alebo „nosiči“ božskej majestátnosti, „tí, čo intervenujú“; Steinerovi duchovia harmónie; pôvodne zobrazovaní ako hrozivé stvorenia, sú protikladom anjelov zobrazených na renesančných maľbách ako bacuľaté detičky. Neskôr im kniha Ezechielova pridala štyri tváre a štvoro krídel. Dnes ich zobrazujú ako ľudí s dvoma, štyrmi alebo šiestimi modrými alebo, podľa Sylvie Brownovej, bielymi krídlami so zlatým hrotom. Podľa islamskej zbierky textov Sunan Abu Dawud prorok Mohamed povedal: „Bolo mi dovolené hovoriť o jednom z Božích anjelov, ktorí nesú trón. Vzdialenosť medzi jeho ušnicou a plecom sa rovná sedemstoročnej ceste.“ Podľa moslimskej tradície anjeli, ktorí navštevujú Boží trón, milujú „veriacich“ a prosia Boha (Alaha), aby odpustil ľuďom hriechy. Ich hlavnou povinnosťou je uctievať Boha a starať sa o nebeské záznamy.

3.   Tróny – „kolesá“ alebo „tí, čo majú veľa očí“ a prinášajú Božiu pravdu všetkým ľuďom. Steinerovi duchovia vôle; podľa Brownovej majú purpurové krídla. Kniha Daniel zobrazuje samotný trón ako „ohnivý plameň a jeho kolesá ako horiaci oheň“. Tróny samy sú symboly Božej autority. Podľa svätého Tomáša Akvinského riadia a vykonávajú Božiu spravodlivosť.

Stredná triáda

Anjeli tejto triády menia božskú energiu na použiteľnú formu, dohliadajú na vesmír a vykonávajú Božiu vôľu.

4.  Panstvá – múdri anjeli, ktorí určujú a označujú kozmické úlohy, nevyhnutné pre plynulý chod vesmíru; Steinerovi duchovia múdrosti; údajne vyzerajú ako neuveriteľne krásne ľudské bytosti s dvomi operenými krídlami, ktoré sú podľa Brownovej zelené, zvyčajne v zelenom a zlatom odeve. Ich symbolmi sú meč a žezlo. Dozerajú na úlohy a prideľujú ich nižším zborom, no sami prijímajú príkazy od cherubínov alebo trónov.

5.   Sily – tí, čo „žiaria“ alebo „pevnosti“, anjeli, ktorí rozvíjajú stratégie na splnenie úlohy od panstiev; Steinerovi duchovia pohybu; okolo drieku údajne nosia zlatý opasok a podľa Brownovej majú svetlomodré krídla. Udržujú v platnosti prírodné zákony súvisiace s pohybom planét a hviezd; príležitostne umožňujú zázraky, ktoré týmto zákonom odporujú.

6.  Mocnosti – „autority“, ktoré plnia kozmické úlohy delegované panstvami a načrtnuté silami; Steinerovi duchovia formy. Ako oddaní Boží bojovníci bojujú proti silám temnoty a dohliadajú na rozdelenie moci vo vesmíre. Doreen Virtuová ich v knihe Archangels and Ascended Masters (Archanjeli a nanebovzatí majstri) opisuje ako „nárazníky“, ktoré zabraňujú, aby negatívne entity – v ľudskej alebo duchovnej forme – neprebrali vládu nad svetom. V prípade potreby môžu zasiahnuť ako sprievodcovia dezorientovaných duší alebo duchov pripútaných k Zemi pri prechode do duchovného sveta.

Dolná triáda

Títo anjeli prinášajú Božie svetlo a Božiu lásku jednotlivým planétam vrátane Zeme.

7.  Kniežatá – anjeli, ktorí v spolupráci s mocnosťami organizujú pozemské úlohy, starajú sa o národy a mestá a príležitostne robia zázraky na národnej alebo osobnej úrovni; Steinerovi duchovia osobnosti; podľa Sylvie Brownovej majú zlaté krídla a zasahujú, keď sa na nich obrátime so žiadosťou, ktorá neodporuje Božej vôli. Spolupracujú so strážnymi anjelmi každého človeka a miesta.

8.  Archanjeli – mimoriadne mocní anjeli, ktorí plnia úlohy zadané kniežatami a slúžia ako hlavní Boží poslovia; Steinerovi duchovia ohňa a ľudí; podľa Brownovej majú čisto biele krídla. Podľa Chantel Lysettovej každý archanjel môže mať inú farbu krídel. Aj Doreen Virtuová spája jednotlivých archanjelov s rozličnými farbami. (Podrobnosti o archanjeloch sú v 3. kapitole.)

9.  Anjeli – „nosiči modlitieb“ a „strážcovia, ktorí nikdy nespia“; Steinerovi synovia života alebo súmraku; tí, čo stoja najbližšie pri ľuďoch a znamenajú bezprostredný kanál božskej energie; od ostatných anjelov sa odlišujú sivobielymi krídlami. Do tejto skupiny patria strážni anjeli. (Viac o strážnych anjeloch v 6. kapitole.)

Takže: deväť úrovní, tri zbory, jeden zdroj. Nezabúdajte, že anjeli neočakávajú, že budeme dokonalí. Nevyžívajú sa v súdení, nehoria nedočkavosťou potrestať nás pri prvej príležitosti.

Ich posolstvá určite niekedy dokážu človeka rozčúliť, keď ho napríklad nabádajú, aby sa vzdal zóny pohodlia, a pripomenú mu, že trojitý cheeseburger, zemiakové hranolčeky a čokoládový puding nie je práve to najvhodnejšie pre jeho srdiečko. Verte mi, keď ide o rady anjelov, nič ich neobmedzuje. Je celkom možné, že vás prekvapia nečakanou návštevou. Určite nezaváhajú použiť aj jasnejšie varovanie, ak si ich človek pridlho nevšíma.

Anjeli – predovšetkým tí, čo pracujú priamo s ľuďmi, ako sú archanjeli a strážni anjeli – nám držia palce. Nevystierajú ruky, aby nás zhodili, ale aby nás pozdvihli. Vždy sú s roztvorenými krídlami v pohotovosti, aby nás zachytili, keď začneme padať.

Koniec ukážky