Start

Andrea Coddington

PREDOHRA

Text © Andrea Coddington 2012

Jacket design © by PRO 2 2012

Jacket photo © Lýdia Jušková 2012

Slovak edition © 2012 (elektronická verzia) by Ikar

ISBN 978-80-551-3258-7

Budem Ťa navždy milovať.

PRVÁ ČASŤ

PREDOHRA

Budík ukazoval 5:24 ráno, keď ho Arianna Blaková diaľkovým ovládačom vypla z postele.

Bola svieža.

Ranné vstávanie jej nikdy nerobilo problémy, práve naopak, mala rada tento najpokojnejší čas v meste. Hluk večne pulzujúceho Manhattanu na východnej strane Central Parku utíchol s poslednou vravou ľudí vracajúcich sa krátko po polnoci z nočných záťahov, divadiel, klubov, večerí, prechádzok a ranné zásobovače, smetiari či skoré autobusové spoje začínali svoje ťaženie v menej prominentných štvrtiach mesta.

Odokryla sa, trochu ju striaslo.

Tým istým ovládačom stíšila klimatizáciu, ktorú jej manžel, napriek jej protestom, opäť pustil na maximum. Zapla ranné správy lokálnej stanice New York One, na televízore vypla zvuk a potichu, aby nezobudila muža, sa posadila na kraj postele.

Sam Blake spal spravodlivým spánkom unaveného newyorského manažéra investičných fondov, ktorý denne rozhoduje o miliónoch dolárov najbohatších ľudí na svete. Mimoriadne nadaný a ešte mimoriadnejšie arogantný finančný žralok sa v posteli ani nepohol.

Pod tenkým letným paplónom, ktorý nenápadne prezrádzal obrysy vyšportovaného tela, sa Sam Blake menil na mierumilovnú šelmu. Vždy spal na bruchu s hlavou detsky vytočenou doprava.

„Dobré ráno, nádherná,“ Ariannu prekvapil dotyk mužovej ruky na chrbte.

Začal na šiji, trochu jej rozstrapatil vlasy a po chrbtici rýchlo skĺzol na zadok, kde si ruku nechal majetnícky položenú.

Veľmi dobre vedela, čo bude nasledovať.

Samove ranné prebúdzania mohli znamenať jediné.

„Ahoj, prečo si hore tak skoro?“ otočila sa k nemu Arianna.

Pobozkala ho na ústa a prsami, skrytými len pod bledosivým bavlneným tielkom, sa letmo dotkla jeho hrude.

„Poď sem, pusa,“ stisol jej zadok.

Druhou rukou si ju pritiahol bližšie.

Zjavne ani manažér investičných fondov si nerobil nič z toho, že je skoré ráno, keď väčšina Američanov môže spať, pretože sa chystá na rodinné oslavy Dňa nezávislosti. Čaká na nich voľno uprostred týždňa, barbecue, veľa piva, americký futbal a ohňostroj.

Sam a Arianna Blakovci, potomkovia starej newyorskej krvi, žili hektický život úspešného páru.

Presne takého páru, čo vstáva zavčasu aj cez sviatky, aby mu náhodou nič neušlo z nového dňa, a nikdy neprepiera svoju špinavú bielizeň na verejnosti.

U Blakovcov ani nebolo akú.

Spolu pôsobili vyrovnaným dojmom.

Spolu tvorili stabilný pár bez škandálov, nevier, mileniek či utajených afér...

Žili si svoj americký sen.

Nič iné ani nepoznali.

Kráčali v šľapajach svojich rodičov a svoju jedinú dcéru Alexu vychovávali na svoj obraz.

Sam a Arianna chodili do súkromnej školy Dalton, kde teraz študuje Alexa. Obaja skončili Harvard a aj Alexu čaká na prestížnej alma mater miesto každoročne poisťované štedrými finančnými darmi.

Arianna hrá na klavíri, Alexa na husliach.

Sam hrá na ihrisku americký futbal, aj v živote len útočí, Alexa je v obrane v európskom futbale.

Ariannu vzrušovala nehomogénna, často nekontrolovateľná a úplne nepredvídateľná newyorská masa.

Bola jej pyšnou súčasťou.

Všetko, čo sa dialo vonku, a nie doma, v jej posteli, bolo pre ňu príťažlivejšie. Ešte aj natieranie čerstvého bagela od Eliho Zabara bolo pre ňu viac sexi ako jej manžel.

Alebo jeho kupovanie.

Alebo sám Eli Zabar a jeho kráľovské lahôdky v centre Upper East Side.

Sam žil podľa jednoduchého princípu: čo je doma, to sa počíta.

Nezaujímal ho nikto a nič na svete, iba rastúce konto a s ním súvisiaci fascinujúci svet čísel so znakom amerického dolára, letov naprieč Atlantikom v prvej triede, stejkových večerí a drahého talianskeho vína. Potom dlho nič.

Potom Arianna.

A potom už vôbec nič.

Stískal jej zadok, pritláčal sa na ňu tak, aby cítila jeho erekciu. Všemožne ju presviedčal, že do poslednej minúty naplánované ráno, na ktoré sa tešila už večer, keď si unavená líhala do postele, sa skončilo predtým, než sa začalo.

Arianna práve vstupovala do sveta, kde všetko, čo sa v nasledujúcich okamihoch v ich spálni stane, riadi mužský testosterón.

Počkala na Samov ďalší krok.

Pevne ju podržal, a aj keď sa jej vrcholne nechcelo milovať so svojím mužom, neodtiahla sa.

Chvatne si v hlave prekalkulovala, že Samovi musí položiť ešte aspoň jednu otázku, aby získala čas a naprogramovala sa na to, čo bude nasledovať.

Z prekvapivej situácie chcela vyťažiť maximum.

Kedysi mala milovanie so Samom rada, dnes už z jej vášne či nebodaj túžby zostalo len mechanické prispôsobovanie sa jeho pohybom, sem-tam nejaký vzdych a čakanie na Godota, teda Samov pársekundový orgazmus, pri ktorom ryčal ako býk.

Svoj orgazmus sa neunúvala ani len zahrať.

Jej herecké výkony neboli ocenené ani aplauzom, ani jeho spokojnosťou. Sam bol samoľúby a egoistický.

„Viem, že sex pre teba znamená významný rozdiel medzi dobrým a výborným dňom vo firme, ale dnes máš predsa voľno.“

„Ale, miláčik!“

„Čo ale...“

„Preháňaš!“

„Ako vždy, nie?“

„Napriek voľnu chcem mať svoj výborný deň,“ usmial sa Sam.

Pritiahol si ženu ako hračku a nohami ju z polosedu dostal rovno pod seba.

„Čo je doma, to sa počíta,“ Arianna zatvorila oči.

Sam jej obratne stiahol krátke pyžamové nohavice.

„Ty sa počítaš.“

„Viem,“ sebavedome naňho pozerala, pričom sa jej ostražito zúžili zreničky.

„Mám rána rád!“

„Ale nevrav!“

„Rána, keď ťa môžem mať.“

„Poď si po svoje víťazstvo.“

Nečakala, že povie, že po nej túži, pohladká ju alebo začne bozkávať. Vždy išiel rovno na vec.

Žiadna predohra, nič.

Dnes Arianna nevlhla pri každom pohľade na stoporený mužský úd. Jej sexualita potrebovala trochu povzbudenia. Už sa nepamätala, či jej jeho lacné a krátke akty lásky predtým neprekážali, alebo si jednoducho časom zvykla.

Otupela.

Tak poďme na to, pomyslela si.

Stihla sa naladiť a prispôsobiť vzniknutej situácii.

Sex so Samom bolo vždy krátke, intenzívne uvoľnenie hormónov a premiešanie štiav.

V horšom prípade aspoň prijatie tých jeho.

„Keď už, tak s mojimi podmienkami,“ dodala nahlas a pevne sa k nemu privinula.

„Poď, pusa, ukáž, čo je v tebe,“ usmial sa víťazoslávne Sam.

Výrazom tváre, ale aj tvrdou, na okamžitú akciu pripravenou mužnosťou jej dával najavo, že je pánom situácie.

„Nebojujem s tebou,“ objala ho okolo pása a dôrazne sa nohami zaprela do postele, aby ich telá prevrátila.

Vymanila sa spod neho, nechala ho ležať na boku a sama si ľahla tesne vedľa na chrbát.

„Vidím,“ vysmieval sa jej do tváre Sam.

Vedela, že manévrovaním ich telami dosiahne bezbolestné a rýchle vyvrcholenie vo svojej obľúbenej polohe.

„No poď, nádherná,“ povzbudil ju.

Zakvačila si nohy okolo jeho bedier, pripravená na ploché, rýchle nárazy. V posteli sformovali veľké téčko. Ešte sa trochu pomrvila, aby do nej čo najviac dorážal. Vedela, že tak znásobí jeho rozkoš a rýchlo v nej vyvrcholí.

„O čo ti ide?“

„O seba! Nech aj ja mám výborný deň.“

„Egoistka!“ Sam do nej prirazil celou silou.

„Doriti! Auu!“ zjajkla.

„Áno?“ zaceril sa na ňu.

Zjavne mu to robilo dobre.

„Chceš povedať, že ty nie si prvotriedny sebec?“

„Nikdy som to netvrdil.“

„Vidíš, som dostatočne vyspelá. Keď už sa vo mne otriasaš, využijem to.“

„To je moje dievčatko!“ povzbudil ju.

„To je tvoje dievčatko,“ prispôsobila sa jeho zrýchľujúcemu tempu.

„Trochu dobrého kardia na začiatok dňa, nádherná.“

„Vzrušujúce!“ skríkla ironicky.

„No tak, čo sa hneď paprčíš?“

„Ja?“

„Len si ťa doberám.“

„Ale na orgazmus nie nepovieš, však?“

„Tak to nikdy.“

Zatvorila oči a nechala, nech dokoná svoje dielo.

Už vedela, že jej nič príjemné z tohto hompáľania a prirážania nevyplynie. Stiahla vnútorné svaly pri každom jeho vsunutí, aby bolo čo najskôr po tom.

Keď Sam skončil, otriasol sa, veľavýznamne ju pleskol po zadku, žmurkol na ňu a zmizol v kúpeľni.

Ráno nemala Arianna rada dve veci: raňajky a sex.

Sam Blake zas oboje zbožňoval.

Kým ona bola schopná vydržať o káve až do obeda a teórie zdravej životosprávy vštepujúce poučky o dôležitosti raňajok odmietala, Sam si nikdy neodpustil volské oko s dvoma plátkami opečenej slaninky, celozrnnú hrianku s maslom, čerstvú grepovú šťavu a namiesto kávy pil zelený čaj.

Arianna behávala v Central Parku v každom ročnom období, za každého počasia.

Jej manžel sa podobnej mentálnej očiste a fyzickej vzpruhe oddával na bežiacom páse, kde nikdy neprší, na trati nie sú žiadne výmole a on pri celkom slušnom šprinte mohol nerušene pozerať finančné prognózy a analýzy na televíznej stanici CNBC.

Spoločne boli prototypom pravidla, že keď dvaja robia to isté, nikdy to nie je to isté.

Arianna sa zvyčajne budila veľmi skoro.

Napriek tomu považovala ranný sex za nutné zlo pudového charakteru, pri ktorom rozmýšľala nad nabitým denným diárom, páchnucim Samovým dychom a vlasmi. Husté kučery jej stáli v dvadsiatich najrôznejších smeroch.

Sam si sex užíval v plnej sile sebavedomého muža v najlepších rokoch. Navyše bol po dobrom spánku oddýchnutý a na správnych miestach prekrvený. Uspokojoval si s ňou svoje potreby niekoľkokrát do týždňa.

Presne ako v to júlové ráno.

Aby sa ich protiklady ešte viac zvýraznili, Sam zaspal v mikrosekunde, keď sa jeho telo dostalo do vodorovnej polohy, a Arianna trpela nespavosťou. Po nociach čítala alebo pracovala na počítači. Spánok mala trhaný, veľmi ľahký.

Už dávno prestala snívať o vášnivých nociach, o orgazmoch, keď sa jej telo mení na neovládateľný uzol trasúcich sa svalov.

O orgazmoch, pri ktorých by mala temno pred očami, vyprahnuté v ústach a lapala by dych.

Pri ktorých sa plače a slané slzy sa miešajú s ešte slanším potom.

Pri ktorých sa kričí tak, že sa to nedá napodobniť, pretože tá slasť je božská.

Ozajstná a božská.

Sex bol pre Sama štartérom dobrého dňa.

Odfajkol si ďalší splnený termín, dodržaný deadline a prekročenú kvótu. Všetko v rámci spoločenských konvencií a prudérnej výchovy, pretože poctivo preťahoval len svoju manželku.

Z nejakého dôvodu jej nezahýbal.

V jeho postavení pritom mohol mať každú preexponovanú servilnú asistentku, ktorá sa len veľmi chabo snažila aspoň oblečením dodržiavať biznisovú etiketu.

Inak platilo odveké: sex predáva, sex kupuje.

Samovi by stačilo lusknúť prstom alebo buchnúť prsteňom do stola a hneď by priskočili vždy ochotné a na všetko pripravené dievčence.

Newyorské ulice boli plné zúfalých hviezdičiek snívajúcich sen o Arianninom živote.

Keby len vedeli to, čo nevedia, pomyslela si trpko.

Keby aspoň jednu chcel...

Už dávno prestala dúfať v manželovu neveru, pretože on jednoducho nechcel.

Mohol ich mať tucty, od výmyslu sveta, rôznych tvarov, farieb pleti, veľkosti a oddanosti, kedy sa mu len zažiadalo.

Sex bol v tomto meste ľahko dostupným artiklom, ako pizza, čínska jarná rolka, kolumbijský kokaín alebo arabský gyros.

Dvadsaťštyri hodín denne, sedem dní v týždni.

Dokonca ho niektorí považovali aj za kamarátsku službu, alebo prekážku, ktorú treba nevyhnutne odstrániť, a dať tak zelenú lepšiemu pracovnému vzťahu.

Bez záväzkov, bez starostí, bez toho, aby o mimomanželských excesoch Arianna vedela, alebo sa o ne zaujímala.

Nie bez príčiny Sama Blaka vďaka jeho kontu a možnostiam prezývali Lev. Kráľom džungle bol doma aj vo svojej rožnej kancelárii opulentného mrakodrapu na Park Avenue.

Áno. Ich život bol predurčený na megaúspech megapáru.

Vyrastali spolu v Daltone, prominentnej súkromnej škole bielych newyorských boháčov a intelektuálov, len pár blokov severne od ich súčasného bytu. Mladosť strávili na Harvarde, obaja patrili medzi najlepších športovcov, študentov a aktivistov.

Ona demokratka a lakrosová šampiónka, on republikán a futbalový útočník. Podvedome, ale aj vedome spolu súťažili.

Sama priťahovala Ariannina ambicióznosť a drzá krása, Ariannu Samovo sebavedomie a zvláštna kombinácia arogancie a živelnosti zároveň.

Aspoň kedysi to tak bolo.

Otrištvrte našesť bola Arianna oblečená vbežeckých šortkách ašportovej podprsenke siPodom nastaveným naobľúbenú hudbu sozaľúbenými textami, ktorá jej zrýchľovala tep viac ako pravidelné dopadanie tenisiek narozpálené mestské cesty.

Zadverami spálne nechala vôňu Samovho tela aj bolestnú grimasu zpocitu, že okrem spálených kalórií sa vich posteli nič nestalo. Vspálni Arianny aSama Blakovcov sa už dlho nič nedialo.

Bola smutná.

Ešte aj Jane Billienová, sktorou sa naHarvarde bila oSama, obrazne aj doslovne, bola natom lepšie. Sixtým mladučkým milencom sa Jane bezhanby prechádzala pomeste, keď jej manžel, dobrák Danny, zarábal doláre.

Vružových adidaskách smonogramom, ktoré dostala nanarodeniny odnewyorského starostu Michaela Bloomberga, svlasmi zviazanými dojednoduchého chvosta asbielymi slúchadlami naušiach sa rozbehla vústrety novému dňu. Konečne sa začínalo to pravé ráno vmilovanom meste.

Arianna bola Newyorčanka srdcom, dušou aj telom.

Vdravom tempe Manhattanu, vjeho tepnách, vjeho vibrujúcom strese sa cítila ako ryba vovode.

Blakovci bývali naseverovýchodnom rohu Sedemdesiatej deviatej ulice aMadison Avenue, vpriestrannom dvojposchodovom apartmáne svysokými stropmi aúžasným výhľadom naCentral Park aUpper West Side.

„Dobré ráno, George,“ pozdravila vrátnika.

„Pani Blaková, ani dnes si stým behom nedáte pokoj?“ George sa jej mierne poklonil aotvoril dvere.

„Nie, chcem mať svoj výborný deň,“ parafrázovala Sama azvrtla sa smerom nazápad.

„Kto by nechcel? No každý to nevie. Užite si, pani Blaková,“ kričal zaňou George.

Arianna ho už nepočula.

Oddala sa pocitu slobody, ktorý pribehu vždy cítila. Dá si svojich klasických štyridsať minút. ZMadison Avenue smerom naPiatu, potom severne poMuseum Mile, okolo Guggenheimovho múzea.

DoCentral Parku vchádzala vždy zDeväťdesiatej šiestejulice, ľahšie sa tak napojila nabežeckú trať okolo Rezervoára Jackie Kennedyovej.

Dvaapolkilometrový okruh zvyčajne obiehala dvakrát, ale vto ráno ho zabehla trikrát.

Potrebovala sa vzpružiť, hlavne duševne.

Nazápadnej strane parku, neďaleko tenisových kurtov, podjej obľúbeným americkým brestom si urobila tradičnú prvú zastávku, päťminútový strečing, aako stroj pokračovala ďalej.

Cítila trochu nepokoj, zvláštny pocit, ktorý ju znervózňoval, lebo nevedela identifikovať jeho príčinu.

Všetko je vnajlepšom poriadku, presviedčala sa vduchu.

Sam je Sam, už som si predsa tisíckrát povedala, že ho nebudem riešiť. Nezmením ho, tak sa nebudem trápiť. Ľudia žijú všelijako, anám predsa nič nechýba, tleskla sa dvakrát postehne, aby sa povzbudila, apospevovala si spolu siPodom:

Nikto nevolá moje meno,

nič nečakané ma neprekvapí,

ticho ignorujem čoraz ťažšie,

pozri sa len dopredu, zasebou nemáš nič.

Čo sa stalo, už sa neodstane, život ide ďalej.

Nechaj to tak, ži len pretento moment,

lebo sa nikdy nevráti...

„Doriti,“ Arianna sa pošmykla namalej kaluži, ktorú vzamyslení neobišla. Odniesol si to len lakeť.

Prepotená pribehla domov, nedbalo vyzula tenisky, kľúčezavesila naháčik pridverách.

„Ahoj, mami,“ zavolal naňu zjedálne Sam.

Sedel primasívnom dubovom stole sotvorenými New York Times. Oslovenie mami znamenalo, že niekde nablízku musí byť Alexa, ale aj to, že ešte predtým než odídu navidiek kjeho rodičom, si treba spoločne posedieť priraňajkách, pretože rodina sa musí stretnúť aspoň raz zadeň.

Ani jedno zoSamových pravidiel jej nebolo proti srsti.

Arianne vždy stačilo určiť pravidlá aona podávala maximálne výkony. Aj preňu rodina znamenala všetko, Alexu zbožňovala abola jej skvelou mamou.

Nikdy nevynechala dcérine recitály, gymnastické vystúpenia, nočné čítanie zobľúbených kníh, aktivity vškole, nijakú príležitosť, kde by jej mohla ukázať, že mama je len jedna. Vškole Dalton, ktorú dôverne poznala, bola predsedníčkou rodičovskej organizácie.

Eva pripravila čerstvú šťavu, celozrnnú hrianku sorieškovým maslom. Nastole boli vtroch bielych miskách nasypané tri druhy cereálií.

„Ahoj, oci,“ zakričala zpredsiene, odpustila si uštipačný tón, ktorý sa jej dral najazyk zakaždým, keď sa ráno najprv pomilovali apotom sa oslovovali mami aoci.