Blues
pre masy 

(ukážka)

Ján Marton

Elektronická kniha

Text © Ján Marton, 2012

© HladoHlas Group, spol. s r. o.
Rumunskej armády 1/6, 036 01 Martin
info@hladohlas.sk, www.hladohlas.sk
Design © Pavel „Hirax“ Baričák, 2012
1. vydanie
Martin 2012

ISBN 978-80-89502-19-6

Marton: „Stále mám mierny náskok. A čo vy?“

Obedná prestávka v nebi a moja báseň tesne pred jej koncom

Moja báseň

to je otvorená zlomenina,

plná deravých stien

a zadebnených okien.

Moja báseň

to je bublajúce železo v jednej duši,

ktorá má pod nechtami viac živého,

ako by bolo treba.

Moja báseň

to je slzavý výkrik tesne pred posledným skutkom,

za ktorý sa všetky túžby a sny majú chuť zbaliť

a odísť navždy do neba.

Moja báseň to si ty

a taktiež ty.

Moja báseň

to ste vy.

Vy, ktorým nedokážem povedať,

prečo plačem.

Najbližšia stanica: Lihovar

(pre Tomáša, ktorý nikdy nezabúda)

Picho si to v decembri šinul Prahou,

na letných s pol promile zo včera

a najlepší básnici sveta, ktorým dýchal na chrbát,

sa modlili aby nezačal písať.

Telefonoval mi ozajstnú báseň za básňou

a hovoril o cirkusantoch,

malých poníkoch, vlastnej hlave, pive Březňák

a najbližšej stanici: Lihovar.

Boli to dobré časy.

Pomyslel som si,

keď sme mali krídla nazvyš

a aj večne pivami napenené duše.

Vtedy sme nemuseli hádzať siete,

lebo svet sa nám núkal sám.

Rozťahoval kopytá a jazykmi posúval,

tie najkrajšie prihrávky na gól.

Jeden po druhom sme skórovali,

aby sme sa postupne stratili v rozdielnych nociach,

s ktorými sme mali spoločné už len trolejbusové depá
na konečnej

a akoby to ešte malo vôbec zmysel.

Snažiť sa.