TOP 10 zajímavostí

Poloostrov Gargano

Úchvatný výběžek pevniny s nádherným pobřežím a prastarým lesem ve vnitrozemí je vhodným cílem pro pěší turistiku i cyklistiku (strana 25).

Castel del Monte

Unikátní středověké mistrovské dílo stavitelství – odrážející vzdělanost svého zakladatele Fridricha II. Štaufského (strana 36).

Ostrovy Tremiti

Nádherné souostroví malých ostrůvků, obklopených čistým tyrkysovým mořem (strana 32).

Trani

Elegantní pobřežní město s románskou katedrálou a pěkně opraveným historickým centrem i přístavem (strana 40).

Alberobello

Městečko s proslulými malebnými domy s kónickými střechami, kterým se říká trulli (strana 51).

Lecce

Barokní skvost Apulie, plný nádherné architektury a zdobných fasád (strana 60).

Gallipoli

Okouzlující historické město s rybářským přístavem a spoustou restaurací s vynikajícími mořskými plody (strana 72).

Otranto

Historický přístav s malebnou starou čtvrtí, úchvatnou katedrálou a pěknými plážemi v okolí (strana 67).

Matera ( region Basilicata )

Fascinující „město troglodytů“ s jeskynními obydlími a do skal vytesanými kostely (strana 78).

Martina Franca

Živé město proslulé nejen svými barokními památkami, ale také kuchyní (strana 53).

Ideální výlet po Apulii

1. den

Vieste

Udělejte z poloostrova Gargano svou základnu na tři noci ( z letiště v Brindisi nebo Bari je to docela daleko). Ubytujte se v přímořském letovisku Vieste, obklopeném zátokami, útesy a krásnými plážemi. Pokud možno se vyhněte červenci a srpnu. Projděte se historickým centrem, pochutnejte si na rybích pokrmech v restauraci Capriccio a pak si odpočiňte na některé z písečných pláží.

2. den

Ostrovy Tremiti 1

Vydejte se na cyklistický nebo turistický výlet a prozkoumejte krásný les Foresta Umbra.

3. den

Ostrovy Tremiti 2

Vydejte se trajektem z Vieste na slavné ostrovy Tremiti (mimo sezonu ale trajekt nejezdí!). Tyto ostrůvky jsou stále poměrně nedotčené – navzdory spoustě letních návštěvníků. Jsou proslulé průhlednou modrozelenou vodou a fascinujícím pobřežím se sluncem vybělenými útesy, jeskyněmi a zátokami, jež jsou ideální pro potápění, koupání a výlety lodí. Prohlédněte si historické památky na ostrůvku San Nicola a pak se vydejte lodí na borovicemi porostlý ostrov San Domino.

4. den

Trani

Jeďte na jih podél pobřeží do krásného rybářského přístavu Trani s čistým vzduchem. Jeho chloubou je oslnivě bílá katedrála, trůnící nad tmavě modrým mořem. Projděte si historickou čtvrť a barevný přístav s mnoha bary a restauracemi.

5. den

Valle d’Itria

Objevte bílá města a stavby zvané trulli v údolí Itria. Zamiřte na jih do Alberobella, kde se nachází nejvíce trulli – je zde celkem asi 1 500 těchto kuriózních obydlí s kónickou střechou. O něco méně turisty vyhledávaná jsou krásná města Locorotondo nebo Ostuni na kopcích východně odtud. Večer můžete strávit v krásném barokním městečku Martina Franca jižně od Alberobella. Připojte se k místním při poklidné procházce passeggiata , povečeřte v historickém centru a užijte si večerní kulturní program v tomto živém univerzitním městě.

6. a 7. den

Lecce

Zamiřte dál na jih do Lecce a zůstaňte zde na dva dny (ubytovat se lze třeba v okouzlujícím hotelu Santa Chiara přímo v centru). Lecce je barokním klenotem Apulie – proto využijte čas k procházkám po náměstích a ulicích starého města a všímejte si krásných fasád kostelů a paláců. Spojte kulturu s nákupy a prohlédněte si obchody nabízející cartapesta (výrobky z papírmaše) i elegantní obchůdky s olivovým olejem a místními těstovinami, poté si dejte večeři ve stylu cucina povera („kuchyně pro chudé“) v podniku Alle Due Corti.

8. den

Otranto

Pokračujte dál na jih do krásného přístavu Otranto a zakončete tak svou cestu na pobřeží Ja der ského moře. Navštivte jedinečnou románskou katedrálu s pozoruhodnou podlahovou mozaikou, pochutnejte si na specialitách z mořských plodů v podniku L’Altro Baffo a zbytek dne prožijte relaxací na některé z jemných písečných pláží.

Úvod

Před 30 lety jen málo zahraničních turistů mělo zájem o návštěvu pomyslného „podpatku italské boty“ a mnoho z nich o Apulii nikdy ani neslyšelo. Italové ze severu považovali tento region, spolu s většinou oblasti Mezzogiorno (tedy jižní Itálie) za zemi poněkud vzdálenou zbytku Itálie, postrádající kulturní bohatství severu.

Dnes si ale Apulie užívá své chvíle na výsluní. Ze zaostalého a zanedbaného regionu se proměnila ve vyhledávanou destinaci. Většinu návštěvníků tvoří Italové, ale také stále větší počet zahraničních „italofilů“ objevuje krásy tohoto jižního cípu Itálie: od prastarého lesa Foresta Umbra a sluncem vybělených pláží poloostrova Gargano přes nabílená městečka nad údolím Valle d‘Istria až po barokní nádheru města Lecce. Apulie je rovněž „přírodní spižírnou“: na pláních a na úbočích kopců se rodí spousta hroznů, oliv a tvrdé pšenice, pobřeží zase láká na vynikající ryby a mořské plody. Najíst se někde venku – ať už v malé přímořské taverně, nebo u pouličního stánku – je jen jedním z mnoha potěšení, jež tento region nabízí.

Země dvou moří

Apulie, nazývaná „země dvou moří“, má nejdelší pobřeží ze všech regionů Itálie. Na jihozápadě břehy omývá Jónské moře a na východě Jadran – od „ostruhy“ poloostrova Gargano až ke špičce „podpatku“ italské „boty“ daleko na jihu. Většina regionu je poměrně rovinatá a úrodná, s velkou plání (neboli Tavoliere ) pšeničných polí v okolí Foggie i dále na jih od tohoto města a s pásy vinic a stříbřitě zelených olivových hájů. Pozoruhodnou výjimkou z jinak rovinatého terénu je hornatý poloostrov Gargano, kde dramatické vápencové útesy příkře spadají do průzračných modrých vod moře. Vnitrozemí poloostrova je hustě zalesněné a láká pěší turisty a cyklisty, zatímco zlaté písky na pobřeží jsou magnetem pro milovníky pláží. Nedaleko od pobřeží leží ostrovy Tremiti, což je souostroví malých ostrůvků, obklopených čistým mořem.

Luční kvítí nedaleko městečka Ostuni

Ačkoli je třeba mít bujnou fantazii, abychom si na pláních Apulie dokázali představit římské bitvy, existuje celá řada připomínek dlouhé historie regionu. Zbytky chrámů a poklady v muzeu v Tarantu jsou připomínkou zlaté řecké éry; na poloostrově Salento mají některé vesnice řecky znějící názvy a místní lidé řecké kořeny. Z římské éry pochází pozůstatky amfiteátrů, z normanských dob hrady a katedrály a z období španělské nadvlády některé barokní klenoty.

Opravdové trulli

Asi nejvýraznější a nejvíce symbolickou stavbou regionu Apulie je trullo – malý domek s kuželovitou kónickou střechou, jehož historie sahá do středověku. Tato malá útulná obydlí se objevují na venkově v údolí Itria, zejména ve městě Alberobello. Město, které bylo zařazeno na seznam světového dědictví UNESCO, se může pochlubit více než tisícovkou domečků trulli . Kromě toho, že se v nich trvale bydlí, slouží některé jako obchody se suvenýry či restaurace a jiné jsou přestavěny na ubytování pro turisty. Oblast Valle d‘Itria je také známá takzvanými citta biancha neboli „bílými městy“, která vévodí vrcholkům okolních kopců a jejichž dominantou jsou z dálky viditelné kostelní věže. Když přijedete do jejich historických center ( a podaří se vám najít místo k zaparkování), není tak důležité jít se podívat na konkrétní památky, jako spíše vyrazit na procházku bludištěm nabílených uliček a objevovat malé osterias nebo salumerias – v obou těchto podnicích lze ochutnat různé autentické kulinářské lahůdky.

Téměř stejně ikonické jako domečky trulli jsou staré masserie – původně farmy či haciendy, které byly opevněné, aby odolaly nájezdům Turků. Mnohé z nich majitelé stylově přestavěli na hotely nebo penziony, jež se zapojují do rychlého vzestupu cestovního ruchu v Apulii. Často je najdete v odlehlých – či alespoň zdánlivě odlehlých – lokalitách: uprostřed vinic, olivových hájů či lesíků; některé jsou prosté a cenově dostupné venkovské domy ve stylu takzvaných agriturismi , kde se na dvoře volně pasou prasata, osli a slepice; z jiných jsou elegantní pětihvězdičkové hotely s apartmány ve vilách, s několika bazény, plážovým klubem, lázněmi – a nebetyčně vysokými cenami.

Pláž Baia delle Zagare na poloostrově Gargano

Pomalé tempo

Když se v Apulii začal probouzet cestovní ruch, byl region překřtěn na „nové Toskánsko“ a městu Lecce se začalo přezdívat „Florencie jihu“. V létě vyprahlá a převážně rovinatá krajina Apulie je však na hony vzdálená zeleným a svěžím kopcům Toskánska, a i když se Lecce může pochlubit spoustou barokních památek, neuvidíte zde gotické a renesanční kostely, kaple ani palazzi jako ve Florencii. Tento jižní region Itálie je navíc proslulý velmi pomalým životním tempem a venkovskou prostotou, což zatím doba příliš nezměnila. V Apulii najdete kulturu, ale můžete si tady rovněž užít pocit la dolce far niente čili okamžiky „sladkého nicnedělání“. Ty může vyplnit třeba ošplouchnutí nohou v Jadranu, pochutnání si na čerstvě ulovených rybách anebo sklenka vína v místním baru.

Apulie sice dnes láká i celebrity (svatbu zde měli Justin Timberlake a Jessica Biel, Helen Mirren a Meryl Streep vlastní venkovské domy v Salentu), ale neočekávejte eleganci a dokonalost letovisek jako Positano, Capri nebo sardinského pobřeží Costa Smeralda. Na jedné straně zde jsou luxusní venkovské masserie a pár nádherných pláží, ale také úseky pobřeží s nevzhlednou zástavbou a celá řada zanedbaných a zpustlých městeček či vesnic. Přestože na plážích u Gallipoli se občas konají oslnivé večírky, noční život je zde obecně střídmý a stravovací zařízení jsou spíše malými rodinnými tavernami než luxusními „nóbl“ restauracemi jako někde na Riviéře. Části Apulie jsou dodnes docela divoké a málo rozvinuté. Občas se tu můžete cítit daleko od civilizace, ovšem v tom nejlepším slova smyslu!

Ráj labužníků

Region má tradici takzvané la cucina povera („kuchyně chudých“), tedy prostých, ale chutných pokrmů z čerstvých místních sezonních surovin. Strava je zdravá, založená na spoustě zeleniny, ovoce a čerstvých ryb, dále na kvalitním olivovém oleji a na těstovinách z tvrdé pšenice. Pojmy jako „sezonní“, „pomalu připravované jídlo“ či „ z farmy přímo na stůl“ zde nejsou módním výstřelkem – tak to tady chodí už po staletí. Typickým druhem těstovin jsou orechiette neboli „ouška“ – jejich ruční výrobu lze pozorovat v bočních uličkách starého Bari; několik firem či hotelů nabízí kurzy vaření, kde se je můžete naučit. Při délce pobřeží kolem 800 km není divu, že ryby a mořské plody jsou rovněž základním prvkem kuchyně Apulie. Můžete si pochutnat na syrových mořských ježcích přímo z rybářských lodí, dát si misku škeblí či slávek anebo dušenou chobotnici či plněné sépie.

Puglia, či Apulia?

Apulia je starý latinský název regionu, jenž někteří stále používají (zejména zahraniční návštěvníci). Italové regionu říkají Puglia nebo někdy v pomnožném čísle Le Puglie – podle zeměpisného názvu Il Tavoliere delle Puglie (což je rozlehlá pláň na severu regionu).

Vína se v Apulii vyrábějí od té doby, co se tu ve starověku usadili Řekové. Ještě nedávno měla vína z jihu špatnou pověst. V posledních třech desetiletích se však kvalita pomalu zlepšuje a z odrůd jako Negroamaro či Primitivo vzešla i velmi zajímavá vína. Dokonce i světově proslulá florentská rodinná vinařská firma Antinori dnes investuje v Apulii.

Klíčovým faktorem, pokud uvažujete o návštěvě Apulie, je samozřejmě klima. Vedro uprostřed léta může být nesnesitelné a letoviska bývají přeplněná. Ideální dobou pro návštěvu je konec jara či začátek podzimu – je teplo, ale ne příliš horko, turistů je méně a pláže jsou poloprázdné. Pokud nemáte jinou možnost, než sem jet v hlavní letní sezoně, dělejte to jako místní: užijte si každý den po obědě siestu, pak se vydejte na passeggiatu (podvečerní procházku), během níž se města znovu probouzejí k životu, a povečeřte ve společnosti zdejších lidí. Konec konců – toto je Mezzogiorno, tedy jih Itálie, kde jsou lidé přívětiví a životní tempo je až rozkošně pomalé.

Stručná historie

Se svou polohou mezi Východem a Západem a s dlouhými úseky přístupného pobřeží byla Apulie vždy snadným cílem útoků, nájezdů a invazí. Už od příchodu mořeplavců z druhé strany Jaderského moře v antických dobách tu cizí mocnosti bojovaly o nadvládu a zanechávaly zde stopy. Řekové a Římané, Lombarďané a Normané, Anjouovci a Aragonští, Habsburkové a Bourboni – ti všichni se zde utkávali o moc.

Magna Graecia

Bylo to někdy v době bronzové, přibližně kolem roku 1700 př. n. l., kdy Řekové začali navazovat styky s jižní Itálií: Mykéňané z pevninského Řecka a Mínojci z Kréty vytvořili s touto oblastí trvalé obchodní spojení. Trvalo však ještě asi další čtyři staletí, než řečtí osadníci vytvořili v jižní Itálii své první kolonie. Vyhnanci ze Sparty založili město Taras (dnešní Taranto), které se ve 3. století př. n. l. stalo prosperujícím městem Velkého Řecka (Magna Graecia) a centrem dalšího šíření řecké kultury. Mezi další řecké městské státy patřily například Hydrus (dnes Otranto) a Kallipolis (Gallipoli). Z této antické zlaté éry zbylo jen málo, i když pár sloupů z dórského chrámu v Tarantu se přece jen dochovalo. V městském archeologickém muzeu jsou vystaveny nálezy ze starověkého města Taras (viz str. 74) .

Socha Dia z Ugenta, 5.století př. n. l.

Římská vláda

V pozdější době, kdy Římané postupně od severu rozšiřovali svou moc, byla Magna Graecia oslabena vnitřními konflikty mezi městskými státy ( a také invazemi Etrusků). Římané tak poměrně rychle expandovali po celém zdejším regionu. Město Taras (Taranto) se proti Římanům vzbouřilo a požádalo o vojenskou pomoc krále Epiru Pyrrha v severozápadním Řecku (viz str. 16) . Po prvních porážkách Římané nakonec zvítězili a v roce 272 př. n.l. Taranto obsadili. Vcelku rychle pak celou oblast kolonizovali a latinizovali a v roce 266 př. n. l., kdy obsadili město Brundisium (dnešní Brindisi), se celá jižní Itálie dostala pod jejich kontrolu.

Muž z Altamury

Nejstaršími lidskými pozůstatky objevenými v Apulii jsou ostatky zvápenatělého „muže z Altamury“, objeveného v jeskyni Grotta di Lamalunga poblíž Altamury. Nedávné testy ukazují, že fosilie (která je stále v jeskyni) patří neandertálskému člověku, který zemřel někdy před 130 000 až 190000 lety.

Za druhé punské války napadl Itálii Hannibal (218 př. n. l .). Překročil se svými vojsky Alpy a ovládl sever Itálie. S podporou galských kmenů pochodoval na jih a v roce 216 př. n. l. zdecimoval obrovskou římskou armádu v bitvě u Cannae (česky též u Kann). Kartaginci zůstali nějakou dobu v Apulii a Hannibal se pokusil získat v Itálii spojence, s jejichž pomocí by mohl poloostrov ovládnout. Avšak neuspěl a musel se stáhnout do Afriky. Římané potom v roce 202př. n. l. porazili Kartagince u Zamy a spěli k nadvládě v celém Středomoří.

Římské divadlo v Lecce

Řím vládl Apulii zhruba po dalších šest století. Apulie byla sjednocena a nabyla velkého významu díky obchodním cestám do zemí východního Středomoří, které se po moři sbíhaly do přístavu Brindisi a dále po zemi pokračovaly po Via Appia a Via Traiana (vystavěné za císaře Trajána). Dnes jsou římské památky rozesety po celé Apulii, například sloupy v Brindisi ukončovaly silnici Via Appia anebo velkého amfiteátru v Lecce.

Doba temna

Po pádu západořímské říše v roce 476 n. l. nastalo pro celou Itálii dlouhé období „temna“, provázené invazemi barbarských kmenů. Dočasně je zastavili Byzantinci, kteří dobyli Sicílii. V roce 535 vojska východořímského císaře Justiniána pod velením vojevůdce Belisaria podnikla několik tažení proti Gótům. V roce 536 Belisarius se svou armádou přešel ze Sicílie na pevninu. Většina obyvatel jižní Itálie byzantskou armádu přivítala jako osvoboditele, ale obsazení země bylo ztíženo lombardskými nájezdníky, kteří postupovali ze severu a vliv Byzantinců omezili jen na nejzazší jih.

Dalšími útočníky byli Saracéni ze severní Afriky – tedy Arabové a Berbeři. Sicílie byla do konce 9. století pod saracénskou kontrolou a ostrov byl využíván jako hlavní základna pro další invaze, které pustošily velkou část území Apulie. V Bari a v Tarantu byly založeny po krátkou dobu existující emiráty.

Pyrrhovo vítězství

Úsloví Pyrrhovo vítězství – tedy vítězství získané za cenu příliš vysokých ztrát či obětí – se opírá o citát antického řeckého krále Pyrrha během jeho vojenského působení v Apulii. Když se Římané snažili ovládnout jižní Itálii, král Pyrrhos zde hájil řecké kolonie a utkal se s římskou armádou v bitvě u Ascula, v níž v roce 2 79 př. n. l. zvítězil – hlavně díky nasazení slonů. Ztráty na obou stranách nejsou dnes přesně známy, byly však vysoké – a Pyrrhos se prý vyjádřil v tom smyslu, že: „ Ještě jedno takové vítězství nad Římany a jsme definitivně ztraceni. “ Jeho nabídka míru Římanům pod podmínkou, že opustí celou jižní Itálii, byla římským Senátem odmítnuta, což vedlo k dalšímu válečnému konfliktu. Řecké ztráty však byly takové, že se Pyrrhos v roce 275 př. n. l. nakonec stáhl zpět do svého království Epiru, a tím vlastně učinil z Římanů pány celé Itálie. Město Tarentum (Taranto) zůstalo řecké, což připomíná, že velká část dnešního Salenta vděčí za své jméno antickému období, kdy byla Apulie řecká, nikoli římská či italská, jak ji známe dnes.

Dobytí Normany

Flotila Normanů pod velením Rogera II. de Hauteville

Stupor Mundi