Tenerife: Průvodce do kapsy

TOP 10 Zajímavostí

1. La Orotava

Casa de los Balcones v La Orotavě je krásným příkladem tradičního měšťanského domu (strana 44)

2. Masca

Nádherná horská vesnice se vzrušujícím sestupem k moři (strana 65)

3. El Teide

Mohutná sopka je nejvyšší horou  Španělska (strana 52)

4. Castillo de San Miguel

Pohádkový hrad v Garachiku s úžasným výhledem na moře (strana 61)

5. San Cristóbal de la Laguna

Díky krásné historické architektuře si bývalé hlavní město Tenerife vysloužilo zařazení do seznamu UNESCO (strana 34)

6. Siam PARK

Thajskem inspirované vodní království je jedním z nejpůsobivějších akvaparků v Evropě (strana 71)

7. Museo de Naturaleza y arqueología

Největší muzeum na Tenerife najdete v Santa Cruzu (strana 29)

8. Los Gigantes

Pod útesy se krčí příjemné letovisko nabízející potápění a výletní plavby (strana 67)

9. Pozorování velryb

Nezapomenutelným zážitkem je pozorování kulohlavců a delfínů skákavých mezi Tenerife a La Gomerou (strana 85)

10. Parque Etnográfico Pirámides de Güímar

Prastaré pyramidy kdysi pravděpodobně sloužily k uctívání slunce (strana 76)

Ideální den na Tenerife

9.00

Snídaně. Začněte polehoučku, vychutnejte si výhled na písečnou pláž a tyrkysové vody playa de las Vistas a posnídejte vynikající čerstvé ovoce v restauraci v Centro Comercial San Telmo v letovisku Los Cristianos na jihozápadě ostrova.

10.00

Adeje. Vydejte se po hlavní silnici TF-1 směrem na sever a odbočte do nedotčeného horského městečka Adeje, bývalého sídla Guančů a pozdější pevnosti hrabat z La Gomery. Navštivte pozůstatky Casa Fuerte a projděte se po strmé Ramble, obsypané bary a kavárnami. Adeje je vstupní branou do soutěsky barranca del Infierno. Výlet do tohoto oblíbeného turistického cíle (6,3 km tam a zpět) si však nechte až na druhý den, abyste si ho patřičně užili.

11.30

Arguayo. Vraťte se zpět na hlavní silnici směřující na sever. Za městečkem Chio pokračujte do vesnice Arguayo a navštivte Museo Cha Domitila (tel.: 922 863 465), kde se můžete seznámit s prací hrnčířů a koupit si jejich výtvory.

12.30

Masca. Pokračujte přes Las Manchas do Santiaga del Teide. Odtud se vydejte do nejmalebnější tenerifské vesnice Masca, usazené nad spektakulární soutěskou. Zastavte se v některé z restaurací u silnice a vychutnejte si nádherný výhled do údolí. Dobrou volbou je třeba El Guanche (calle El Lomito).

14.00

Garachico. Vraťte se na hlavní silnici a vydejte se na sever (po TF-82) do pobřežního městečka Garachico. Zde můžete strávit příjemné chvíle při koupání v lávových jezírkách, navštívit bývalý klášter sv. Františka, prohlédnout si castillo de San Miguel nebo posedět s drinkem na náměstí.

16.00

Západní pobřeží. Po hlavní silnici se vraťte zpět na jih, v Tamaimu najeďte na TF-454 a údolím pokračujte dolů až do Los Gigantes. Gigantické sopečné útesy, které strmě klesají k moři, si své jméno (v překladu „Obři“) dozajista zaslouží. Podél pobřeží pokračujte dále na jih. Krátkou zastávku si udělejte v rybářské vesnici a letovisku Playa de San Juan.

19.00

Večeře u vína při západu slunce. Dopřejte si koktejl v baru v La Caletě na costa Adeje a poté se pusťte do chutného menu v restauracích Restaurant 88 (tel.: 822 621 134; www.restaurant88tenerife.com), Masía del Mar (tel.: 922 710 895; masiadelmar.com) nebo Piscis Terraza (tel.: 922 710 241) s nádherným výhledem na Atlantský oceán.

23.00

Noční zábava. Večer zakončete v klubu Papagayo Beach Club (av. Rafael Puig y Lluvina 2; tel.: 922 788 916; papagayobeachclub.com) v Playa de las Américas. Rozlučte se se zapadajícím sluncem a na přeplněném parketu se vrhněte do víru tance.

UPOZORNĚNÍ

Rychlost, s níž se svět mění, udržuje náš tým neustále ve střehu. Vynaložili jsme veškeré úsilí, aby tento průvodce byl v době vydání aktuální. Víme však, že otevírací doby se mění, standardy se posouvají, ceny kolísají, podniky se zavírají a na jejich místě se objevují nové. Provoz uvedených institucí a podniků doporučujeme před návštěvou ověřit na webu.

úvod

Španělský veřejnoprávní rozhlas i televize hlásí čas dvakrát: nejprve pro pevninské Španělsko a vzápětí pro „las Canarias“. To proto, že na souostroví zvaném Kanárské ostrovy, které zahrnuje Tenerife a dvanáct dalších ostrovů ležících v Atlantském oceánu více než 1 000 km jižně od Španělska a pouhých 115 km od afrického pobřeží, vychází slunce až o hodinu později než na Pyrenejském poloostrově.

Největším z těchto sopečných ostrovů, které se začaly z hlubin Atlantiku vynořovat před miliony let, je Tenerife s rozlohou něco přes 2 000 km2. Celkem šest malých ostrovů je neobydlených. Z těch obydlených nejblíže Africe leží Gran Canaria, Lanzarote a Fuerteventura, které jsou geologicky nejstarší a vznikly o 10 milionů let dříve než Tenerife. Přibližně o 2 miliony let později spatřily světlo světa zbývající ostrovy – La Palma, La Gomera a El Hierro.

Sousední ostrovy

Nejblíže Tenerife leží ostrov La Gomera, vzdálený 30 km západně. Gran Canaria, hlavní z východních ostrovů, leží 60 km jihovýchodně. Moře mezi oběma ostrovy má hloubku dva kilometry.

Sopečná krajina

Za jasného dne jsou všechny ostrovy vidět z vrcholu tenerifské sopky El Teide, která je se svými 3 718 m nejvyšší horou Španělska. Ta se před milionem let vynořila z útrob zhrouceného vulkánu circo de Las Cañadas a její okolí dodnes působí dojmem bezútěšného spáleniště. Za posledních 500 000 let na ní nebyla zaznamenána žádná větší vulkanická aktivita, přestože na jiných místech ostrova k erupcím někdy dochází – naposledy vybuchla v roce 1909 sopka Chinyero poblíž Santiaga del Teide.

Podnebí

Na Tenerife vládne celoročně příjemné klima, průměrná roční teplota 22 °C nepodléhá žádným větším výkyvům. Právě díky příjemnému podnebí se z Kanárských ostrovů stala jedna z nejoblíbenějších prázdninových destinací. Mohutný masiv sopky El Teide rozděluje ostrov na dvě odlišné klimatické zóny, severní a jižní.

Krajina na hřebeni cumbre Dorsal

Sever ostrova výrazně ovlivňují pasáty, které sem přinášejí více oblačnosti, a tím pádem i více srážek, nicméně pro pobřeží je typické konstantně teplé subtropické počasí. Charakter mraků se velmi rychle mění a občas je těžké odhadnout, co se bude v nejbližší době dít. Ve vyšších polohách, hlavně v úrovni mraků mezi 500 a 1 200 m n. m., je podstatně chladněji a vlhčeji a slunce tu svítí většinou jen ráno. Nad hranicí mraků je značný rozdíl mezi teplotou ve dne a v noci. Počítat zde můžete s mrazíky a sněhovou pokrývkou, při jejímž tání vznikají v krajině desítky malých jezer.

Jih ostrova, na kterém vyrostlo mnoho přímořských resortů, je horký a suchý. Mraky jsou tu vzácností a srážek je velmi málo. Zato se tu občas objeví calima , písečný opar způsobený z jihu vanoucím jugem . Vítr na jižním pobřeží vytváří ideální podmínky pro provozování windsurfingu.

Flóra a fauna

Díky neobvyklým klimatickým a geologickým podmínkám se na ostrově vyskytuje celá řada unikátních rostlin a živočichů. Co se týče druhové pestrosti, dají se Kanárské ostrovy svou jedinečností přirovnat ke Galapágám. Najdete tu na 650 původních druhů, 40 % území je pod nějakým stupněm ochrany. Jen na Tenerife je z celkového počtu 2 000 ve volné přírodě se vyskytujících rostlinných druhů 400 čistě endemických.

Strelície královská, symbol Kanárských ostrovů a významný exportní artikl

Výjimečné prostředí ostrova přitahovalo po staletí největší botaniky své doby. Z Německa sem zavítal Alexander von Humboldt, který se tu v 19. století zastavil při své cestě do Jižní Ameriky a ostrovy zahrnul až nekritickou chválou. Francouzský diplomat Sabin Berthelot, milovník všeho kanárského, přijel na Tenerife v roce 1820 ve 26 letech a stal se ředitelem zdejší botanické zahrady. V roce 1875 se tu objevila anglická bioložka Marianne North, jejíž malby květin si dnes můžete prohlédnout v galerii nesoucí její jméno v Kew Gardens v Londýně.

Všechny do jednoho okouzlily zdejší keřovité pryšce, místní odrůdy vavřínu, datlovníky kanárské (Phoenix canariensis) a legendární dračince dračí (Dracaena draco) . Nejkrásněji bývá na ostrově v květnu a červnu, kdy ve vyprahlých Las Cañadas rozkvetou nádherně červené hadince teidské (zvané místně orgullo de Tenerife – pýcha Tenerife) a růžovo-bílé čilimníky (Spartocytisus nubigens) .

Na Tenerife žijí tisíce druhů hmyzu, pro člověka naprosto neškodných. Unikátní jsou například zdejší endemická sarančata, dorůstající velikosti až 12 cm. Z plazů jmenujme například specifické kanárské druhy ještěrek, scinků a gekonů.

Kolem Kanárských ostrovů pravidelně proplouvají na svých cestách oceánem velryby – každoročně se tu dá zahlédnout třetina všech známých druhů kytovců.

Ráj opeřenců

Na Tenerife narazíte na spousty ptáků známých z domova, ale i na řady dalších, často velmi vzácných druhů. Většina z nich je přirozeně plachá, takže počítejte s tím, že jich mnoho nezahlédnete. V borových lesích národního parku se však můžete setkat například s nádherně modře zbarvenou pěnkavou kanárskou (která je po rozsáhlých ničivých požárech z roku 2007 kriticky ohrožená) či tradičními kanáry. Na nich je zajímavý fakt, že zatímco ve volné přírodě mají nevýrazné zbarvení, po zavření do klece ( a případném oslepení, aby hlasitěji zpívali) výrazně zežloutnou. V křoviscích se prohánějí lindušky kanárské, orebice berberské a hýli pouštní. Ve vavřínových a jalovcových lesích můžete narazit na králíčky obecné či původní divoké holuby. Mezi další neobvyklé druhy patří ouhorlík stepní, kulík hnědokřídlý, ibis hnědý a sokol šahin.

Ekologie

Tenerife je pod permanentním tlakem ze strany turistů, jichž se tu každoročně objeví na čtyři miliony a kteří výrazně zatěžují zdejší životní prostředí. Drahocennou komoditou je voda, částečně i proto, že nadměrné kácení lesů, s nímž ihned po svém příchodu na ostrov začali Evropané, zapříčinilo vysychání zdejších jezer a řek. Každý, kdo na ostrov přijede, by měl vodou šetřit. Její chuť navíc není kvůli způsobu úpravy zrovna nejlepší.

Otázky životního prostředí dnes řeší každý ostrovan, hlavně v souvislosti se zvyšujícím se počtem letních vilek a apartmánových komplexů. Katastrofální dopad mají lesní požáry, které často způsobí turisté svou neopatrností. Například v roce 2007 jim padla za oběť více než třetina tenerifských lesů a na 900 domů, zejména v oblasti Buenavisty a NP Teno. Ohromné lesní plochy v provincii Santa Cruz zničily požáry v roce 2012, v roce 2021 zasáhl požár v Aricu více než 3 000 hektarů lesní plochy, v roce 2023 hořelo na ploše 14 000 hektarů.

Ostrov psů

Původním ostrovním psem je verdino (též bardino). Toto silné hladkosrsté ( a oficiálně neuznané) plemeno psa váží 40–50 kg a za své jméno vděčí lehce nazelenalému odstínu srsti. Podle jedné teorie byly ostrovy pojmenovány právě podle divokých psů ( v latině canes ), kteří zde kdysi žili.

Obyvatelstvo

Na Tenerife trvale žije zhruba 900 000 obyvatel, z toho asi 120 000 cizinců. Více než polovina je soustředěna v aglomeraci Santa Cruz. Tinerfeños jsou veselí, družní a zdvořilí lidé, kteří se rádi baví a milují děti a fotbal. V jedné lidové písni se zpívá: „ … my z Kanárských ostrovů jsme jako El Teide, na povrchu leží tichý sníh, uvnitř však oheň plápolá.“ Důkazem je i tenerifský karneval, jeden z nejdivočejších na světě. Po původních obyvatelích, vysokých světlovlasých guanches , není na ostrově už ani památky, i když analýza DNA u nalezených mumií (viz str. 14) potvrdila u části ostrovanů příbuzné znaky.

Tradiční kroj

Místní španělština se zastavila zhruba v půli cesty mezi Madridem a Mexikem. „C“ a „z“ se vyslovují ostřeji než ve Španělsku, naopak souhlásky na konci slov se občas nevyslovují vůbec (takže zaslechnete třeba „Santa Cru“). Některá slova pocházejí z Jižní Ameriky (například výraz guagua pro autobus), na jiných je patrný koloniální původ (cizinec je chóni , pozůstatek anglického „Johnny“).

Ekonomika

Většina obyvatel ostrova pracuje v cestovním ruchu. Zemědělství je na ústupu a některé odlehlé vesnice jsou dávno prázdné. V minulosti se na ostrově pěstovala celá řada plodin, od cukrové třtiny a banánů až po opuncie, zdroj červců nopálových a potažmo karmínu (košenily). Do současnosti vydržely banány, kterým zdatně sekundují rajčata a řezané květiny, zejména strelície královské. Víno z místních vinohradů je určeno především k domácí spotřebě.

Na ostrově nenajdete nerostné suroviny ani průmysl. Vzhledem k tomu, že se většina potravin a spotřebního zboží musí dovážet, jsou zdejší životní náklady vyšší než v pevninském Španělsku.

Státní zřízení

Kanárské ostrovy jsou jedním z autonomních společenství Španělska, jsou tedy členem EU. Dělí se na dvě provincie: Santa Cruz de Tenerife a Las Palmas de Gran Canaria. Obě města se střídají na postu hlavního města Kanárských ostrovů, ke změně dochází každé 4 roky po místních volbách. 60členný parlament se schází v sídle sněmovny v Santa Cruzu, nejvyšší soud sídlí v Las Palmas.

Historie a kultura

Nejúrodnější a nejpříjemnější oblastí Tenerife je údolí La Orotava za Puertem de la Cruz na severním pobřeží ostrova. Když sem v 15. století dorazili hispánští dobyvatelé, existovalo tu menceyato de Taoro, nejbohatší z devíti územních celků na ostrově, v jejichž čele stával náčelník, mencey . Obyvatelé ostrova, vysocí lidé se světlou pletí a modrýma očima zvaní Guančové ( Guanches) , byli berberského původu a na Kanárské ostrovy se neznámým způsobem dostali v 5. století př. n. l. ze severozápadní Afriky. Používali svůj vlastní psaný jazyk, který dodnes zůstává z větší části nerozluštěn, a žili ve společnosti řízené kmenovými radami zvanými tagoror . Jejich metropolí bylo Adeje na západním pobřeží.

Stavěli si kamenná obydlí, ale častěji využívali přírodních úkrytů, hlavně jeskyní, které se dodnes dochovaly například v Chinamadě a Fasnii.

Kultura guančů

Není divu, že hlavní modlou byl pro Guanče sopečný gigant El Teide. S jejich kulturou se můžete blíže seznámit prostřednictvím nejrůznějších pohřebních a mumifikačních rituálů, které do detailů popisuje Museo de Naturaleza y Arqueología v Santa Cruzu. S největší pravděpodobností se jednalo o národ uctívačů slunce. O tom byl přesvědčen i slavný Thor Heyerdahl, který v roce 1990 zkoumal „pyramidy“ v Güímaru, považované za starobylé sluneční chrámy (podle španělských archeologů jsou však tyto stavby výrazně mladší, pocházejí z 19. století).

Záhadná cesta

Guanches byli s největší pravděpodobností berberského původu. Jak se dostali na Kanárské ostrovy, zůstává dodnes záhadou. Když sem dorazili Římané, s překvapením zjistili, že Guančové neumějí stavět lodě.

Prastará keramika Guančů pod nánosy mechu

Guančové neuměli stavět lodě a neznali ani princip kola. Byli to však zruční hrnčíři, schopní vyrábět překrásné rituální či užitkové nádoby. Hrnčířství a obdělávání půdy se věnovaly ženy, muži lovili a starali se o domácí zvířata. Kvůli nedostatku kovových rud na ostrově se víceméně „zasekli“ v době kamenné a k výrobě nástrojů používali například kosti a černý vulkanický obsidián z Las Cañadas.

Potravu si Guančové obstarávali lovem divokých koček a prasat, křepelek a holubů. Doma chovali prasata, ovce a především kozy, z jejichž kůží si vyráběli dlouhé volné hábity. V jejich éře byl ostrov údajně plný psů (latinsky canis ), což podle některých teorií mohlo stát za vznikem názvu Kanárské ostrovy. Naznačují to záznamy z 1. století n. l., ve kterých se Gaius Plinius zmiňuje o výpravě mauretánského krále Juby II., při níž na ostrovech narazil právě na spousty potulujících se psů. Na starých mapách jsou ostrovy označovány jako Insulae Fortunatae („Šťastné ostrovy“) a byly nejzápadněji položeným místem tehdy známého světa.

Příchod Evropanů

Ostrovy podrobněji zmapovali až španělští kartografové na konci 14. století. Ti také jako první použili slovo Tenerife ( v původní podobě Tenerifiz). Za prvního Evropana, který souostroví navštívil, je považován Janovan Lanzarotto Malocello. Ten vedl ve 30. letech 14. století výpravu na ostrov, který byl následně pojmenován po něm – Lanzarote. Během následujících dekád se dobývání Kanárských ostrovů rozjelo naplno. Prvních úspěchů dosáhl normanský dobyvatel Jean de Béthencourt, tou dobou ve službách Jindřicha III. Kastilského. Nejprve obsadil východní ostrovy a poté v roce 1405 El Hierro, nejmenší z ostrovů západních. Tenerife, nejlidnatější ze všech ostrovů, bylo v rukou Guančů ještě v roce 1492, kdy se na sousedních Gran Canarii a La Gomeře zastavil při své cestě do Nového světa Kryštof Kolumbus. Stal se tu svědkem mohutného výbuchu sopky El Teide a do deníku si poznamenal, že jeho posádka považovala erupci za zlé znamení.

Misionáři a dobyvatelé

Následujícího roku obsadil La Palmu Alonso Fernández de Lugo, dobyvatel podporovaný janovskými obchodníky. Už předtím se účastnil šestiletého tažení proti Gran Canarii. V rukou domorodců tak zůstalo již jen Tenerife. V jeho případě však měl Fernández de Lugo poněkud usnadněnou práci. Původní obyvatele totiž svou misionářskou činností výrazně ovlivnili místní konvertité. Na pobřeží tak de Lugo snadno zpacifikoval místní kmeny. Když se přesunul do vzpurnějšího vnitrozemí, pokusil se náčelníka kmene Taoro přelstít. To mu však nevyšlo a v barranco de Acentejo ( u dnešního městečka La Matanza, „jatka“), ležícího 16 km uvnitř údolí La Orotava, padl se svým vojskem do léčky.

Socha guančského vládce v Candelarii

Cukr a víno