Lanzarote & Fuerteventura: Průvodce do kapsy

TOP 10 ZAJÍMAVOSTÍ

1 Teguise

Bývalé hlavní město Lanzarote je atraktivní i díky pravidelnému nedělnímu trhu (str. 44)

2 Větrné mlýny na Fuerteventuře

Upomínka na dobu před rozvojem turismu (str. 62)

3 Betancuria

Dlážděné ulice a dvorky v krásném městečku z 15. století (str. 69)

4 Timanfaya

Nezapomenutelná sopečná krajina (str. 52)

5 Pájara

Kostel v této malebné vesnici zdobí červený pískovcový portál (str. 72)

6 Costa Calma

Záplava bílého písku přitahuje návštěvníky na fuerteventurské pláže Sotavento (str. 75)

7 Písečné duny v El Jable

Tyto velké pásy písku leží kousek od rušného městečka Corralejo na severu Fuerteventury (str. 67)

8 Fundación César Manrique

Někdejší sídlo proslulého lanzarotského malíře a architekta (str. 40)

9 Cueva de los Verdes

Udělejte si výlet do vzrušujících lávových jeskyní (str. 33)

10 Puerto del Carmen

Největší letovisko na Lanzarote nabízí ty nejlepší pláže na ostrově (str. 50)

Ideální výlet po Lanzarote

1. den

Den na pláži. Prožijte den poznáváním Puerta del Carmen. Projděte se po atraktivní promenádě, najděte si dobré místo na lenošení na playa Grande a pak si dopřejte pozdní rybí oběd v La Lonja (calle Varadero).

2. den

Vnitrozemí ostrova. Vydejte se vinným krajem La Geria, zastavte se ve vinném sklípku El Grifo, ochutnejte víno a prozkoumejte muzeum. Poté zamiřte k Monumento al Campesino v Mosaze uprostřed ostrova. Navštivte sousední řemeslné centrum a před zpáteční cestou se zastavte na časnou večeři v nádherném podniku Caserío de Mozaga.

3. den

Arrecife a Fundación Manrique. Zamiřte do hlavního města ostrova Arrecife, projděte se bočními uličkami a dejte si kávu u Charco (laguny). Pak se vydejte k Fundación César Manrique, nádhernému muzeu a galerii v prostorech bývalého umělcova domu, s nástěnnými malbami, obrazy, keramikou a výhledem na tajemnou sopečnou krajinu.

4. den

Teguise. Navštivte Teguise, ale jiný den než v neděli, kdy se konají trhy, abyste si mohli prohlédnout krásné ulice, obdivovat zdobné koloniální budovy a dát si oběd v baru Ikarus Gastro. Hned za městem se vydejte na hrad castillo de Santa Bárbara s nádherným výhledem z okraje sopečného kráteru.

5. den

Na sever. Ubytování si zarezervujte v Haríi, malém extravagantním městečku v Údolí tisíce palem. Nejprve si zajděte do výjimečného podzemního světa Jameos del Agua (další Manriqueovo dílo) a pak se vraťte do Haríi na pozdní oběd v El Cortijo (calle El Palmeral).

6. den

Vyhlídka Mirador del Río a La Graciosa. Nedaleko od Haríi leží Parque Tropical s exotickými ptáky a subtropickými rostlinami. Pokračujte dál na sever a zastavte se na oběd v kavárně na vyhlídce mirador del Río, odkud je nádherný výhled do okolí. Měli byste si udělat čas i na krátkou projížďku lodí z nedalekého Orzola na nevyužívaný ostrůvek La Graciosa.

7. den

Národní park Timanfaya. Z Puerto del Carmen zamiřte přes idylickou vesnici Yaiza k Parque nacional de Timanfaya. Vydejte se na velbloudech do Echadero de Camellos, poté si udělejte výlet kolem montañas del Fuego a nakonec ochutnejte maso grilované ve vulkanickém žáru v restauraci El Diablo.

8. den

Papagayo. Vydejte se do Playa Blanca na jižním konci ostrova. Projděte se kolem tohoto pěkného letoviska, kupte si něco k jídlu a poté si udělejte 45minutový výlet lodí na překrásnou chráněnou pláž Papagayo.

UPOZORNĚNÍ

Rychlost, s níž se svět mění, udržuje náš tým neustále ve střehu. Vynaložili jsme veškeré úsilí, aby tento průvodce byl v době vydání aktuální. Víme však, že otevírací doby se mění, standardy se posouvají, ceny kolísají, podniky se zavírají a na jejich místě se objevují nové. Provoz uvedených institucí a podniků doporučujeme před návštěvou ověřit na webu.

ÚVOD

Ostrovy Lanzarote a Fuerteventura, ovívané pasáty a zahřívané pobřežními proudy, si užívají trvale teplé klima s přibližně 300 dny slunečního svitu v roce. Jsou součástí Kanárských ostrovů, ležících přibližně 1 100 km jihozápadně od Španělska a 115 km od západního pobřeží Afriky. Ostrovy jsou součástí Španělska, roku 1982 se staly autonomním společenstvím rozděleným na dvě provincie: východní Las Palmas de Gran Canaria, kam patří i Lanzarote a Fuerteventura, a západní Santa Cruz de Tenerife. Každý ostrov řídí cabildo insular (ostrovní rada).

Lanzarote měří zhruba 60 km na délku a 24 km na šířku, žije zde přibližně 145 000 obyvatel, z toho asi 58 000 v hlavním městě Arrecife. Fuerteventura je větší, asi 100 km dlouhá a 30 km široká, ale řidčeji osídlená – má okolo 115 000 obyvatel, z nichž asi polovina žije v Puerto del Rosario.

Krajina a klima

Celé sopečné souostroví je vyprahlé, ale Lanzarote a Fuerteventura jsou ještě sušší a pustší než ostatní ostrovy. K poslednímu sopečnému výbuchu na Lanzarote došlo v roce 1824, přesto je těsně pod povrchem stále cítit žár, což poznáte třeba v Národním parku Timanfaya, a většina ostrova je stále ještě pokryta lávovými poli zvanými malpaís . Ostrov Fuerteventura nezažil žádnou sopečnou aktivitu už asi 5 000 let, má však méně dešťových srážek než kterýkoliv jiný z ostrovů, takže krajina, zbarvená do hnědých a khaki odstínů, je plná písečných dun.

Nejvyšším bodem ostrova Lanzarote je Peñas del Chache s výškou 670 m n. m. Pláže u hlavních letovisek, zejména ty nejznámější v Puerto del Carmen, jsou pokryty zlatavým pískem, stejně jako nádherné pásy blízko Playa Blanca, zatímco menší skalnaté zátoky si zachovávají svůj černý vulkanický písek. Ze 152 pláží ostrova Fuerteventura je asi 50 km pokryto bílým pískem a zhruba 25 km tvoří černé sopečné oblázky. Nejvyšším bodem na ostrově je monte Jandía (807 m n. m.).

Průměrná roční teplota ostrovů je 20 °C a v létě stoupá až na 28–30 °C. Na ostrově Fuerteventura je obvykle větrno – podle jedné teorie název ostrova pochází z viento fuerte (silného větru). Na obou ostrovech může být brzy ráno zataženo, než převládne modré nebe a sluníčko. Prší pouze málokdy, srážky většinou přicházejí mezi říjnem a lednem. V létě ostrovy někdy trpí tím, čemu se říká tiempo africano (africké počasí), kdy od Sahary vane horký vítr sirocco a pokrývá krajinu lehce načervenalým prachem.

Playa Blanca, pláž ve stejnojmenném resortu

Vegetace a zemědělství

Na ostrovech je pouze málo stromů, výjimku tvoří palmy kanárské (Phoenix Canariensis) rostoucí v údolí Haríi a uměle vysázené podél cest v mnoha městech a resortech. Parky, hotelové pozemky a botanické zahrady jsou ozdobené exotickými rostlinami, dovezenými z jižní Afriky, Jižní Ameriky a dalších oblastí podobných subtropickému ostrovnímu klimatu. Strelície královská (Strelitzia reginae) je jednou z nejnápadnějších, běžně lze ale narazit i na ibišek, pryšec nádherný, agáve a také pestrobarevné buganvílie, které se vinou po zdech a fasádách vil a hotelů.

Různé formy pryšce (Euphorbia) , včetně pryšce kanárského nebo vzácného kaktusovitého druhu cardón de Jandía (Euphorbia handiensis), můžete nalézt pouze na jihu Fuerteventury. Z celé škály pichlavých hruškovitých kaktusů se na Lanzarote pěstují především opuncie. Jejich pylem se živí červec nopálový, jehož rozdrcením vzniká červené barvivo – karmín. Dnes už se nejedná o tak výnosnou komoditu jako v 19. století (viz str. 16) , nedávné oživení zájmu o přírodní produkty však způsobilo, že se na Lanzarote karmín opět začal vyrábět, i když v mnohem menší míře. Další forma vegetace roste na černé lávě zvané picón . Tento vulkanický písek, který sbírá a uchovává vlhkost z rosy, se rozkládá na vyprahlé půdě a využívá se k pěstování révy, zejména v oblasti La Geria.

Aloe vera

Na obou ostrovech se hojně pěstuje Aloe vera , další rostlina podobná kaktusu. Stala se velmi oblíbenou pro léčebné a kosmetické účely, zejména ke zmírnění spálenin od slunce. Rostlina má dlouhé šedozelené ostnaté listy a výhonek žlutých květů. Výrobky z ní se prodávají v malých obchůdcích, na tržištích i v supermarketech po celém ostrově.

Zvířata

V zimě lze na obou ostrovech pozorovat početné ptactvo. Centrální planina na Lanzarote je ideálním místem, kde lze zahlédnout dropy orientální, poštolky nebo kolihy a hýly pouštní, kteří se vyskytují i na Fuerteventuře spolu s bramborníčkem kanárským. Lindušku kanárskou lze spatřit na celém ostrově, běžný je i dudek chocholatý a v městském prostředí často narazíte na budníčka menšího a lesňáčky. Salinas de Janubio (solné pánve) jsou hnízdištěm mnoha stěhovavých a mořských ptáků, kteří se shlukují na pobřeží.

Na každém z ostrovů žije jen několik savců: netopýři, potkani, myši, veverky, králíci a ježci. Jsou zde také plazi: gekoni a ještěrky. Okolní mořské vody jsou domovem delfínů, sviňuch a velryb a jsou bohaté na ryby, včetně corvina (druh mořského vlka), cherne (okouna), sama (pražmy), vieja (ploskozubce) nebo třeba sardinas (sardinky).

Lidé a jazyk

Obyvatelé Kanárských ostrovů silně vnímají svou ostrovní identitu a rádi zdůrazňují, že jsou v první řadě canarios . Oficiálním jazykem ostrovů je sice španělština (castellano) , oproti jazyku na pevninském Španělsku však existují drobné rozdíly, z nichž mnohé odrážejí obousměrný provoz mezi Kanárskými ostrovy a Latinskou Amerikou. Poslední souhlásky se polykají a „z“ se vyslovuje jako „s“ podobně jako v Americe, spíše než šišlavé „th“ jako na Pyrenejském poloostrově. Vypůjčená jsou i různá latinskoamerická slova: autobus je guagua a brambory papas .

Tradiční kroje a hudba při oslavě na Lanzarote

dopady Turistického ruchu

Ostrovní hospodářství bývalo závislé na zemědělství, dnes je však hlavním zdrojem příjmů cestovní ruch. Lanzarote a Fuerteventura nekypí nočním životem tak jako Tenerife a Gran Canaria. Silný vítr a dobré vlny lákají nadšence do surfování a vyrovnané klima dělá z ostrovů celoroční destinaci. Mnozí starší návštěvníci ze severní Evropy upřednostňují chladnější měsíce jako alternativu drsné zimy v domovině, zatímco během školních prázdnin jsou mezi turisty většinou rodiny s dětmi.

Resort Caleta de Fuste na ostrově Fuerteventura

Turistický ruch má výrazný dopad na charakter obou ostrovů, avšak Lanzarote uniklo přestavbě, která uškodila částem Tenerife a Gran Canarie. Za to z velké části vděčí výtvarníku a architektu Césarovi Manriquemu (viz str. 27) , který měl zásadní vliv při přesvědčování místních autorit, aby citlivě pracovaly s krajinou a přírodními rysy ostrova. Na Fuerteventuře některé resorty postrádají osobitost, celkově se ale nejedná o špatně vystavěná letoviska.

Díky síti dobře sjízdných cest jsou ostrovy snadno přístupné a je zde i několik příjemných turistických stezek vhodných pro každého. Většinu ubytování poskytují hotely a plážová letoviska, ale na vzestupu je i turismo rural (venkovská turistika) nabízející pobyt ve venkovských domech v krásném prostředí (viz str. 129) a ochutnávku tradičních jídel. Díky tomu všemu si ostrovy nepochybně zaslouží jedno ze svých prvních pojmenování – Šťastné ostrovy.

historie a kultura

Kanárské ostrovy jsou součástí Španělska už od konce 15. století. Již dávno předtím zde však existovala vzkvétající kultura, ačkoli se dosud neví, odkud předhispánští obyvatelé přišli. Tito původní obyvatelé jsou všeobecně známí jako Guančové, ve skutečnosti je to ale název kmene, který obýval Tenerife. Obyvatelé Lanzarote a Fuerteventury dávají přednost názvu Majoreros , který pochází z domorodého jména ostrova Fuerteventura – Maxorata. Někteří historikové se domnívají, že původní obyvatelé byli příbuzní kanárských lidí, Berberů, kteří žili na saharské straně pohoří Atlas. Pokud je však známo, Guančové neměli žádné lodě, jak se dostali na ostrovy z afrického pobřeží, tedy zůstává tajemstvím.

Guančové (nebo Majoreros ) byli zemědělci, kteří žili většinou v jeskynních obydlích, ale na třech východních ostrovech stavěli také domy. Na Lanzarote a Fuerteventuře se jejich obydlí seskupila do osad na okrajích lávových polí. Jejich hierarchická struktura zahrnovala krále (guanartemes) a kněží (faycans) . Celé Lanzarote bylo jedním královstvím, ale na ostrově Fuerteventura byla království dvě – Maxorata na severu a Jandía na jihu, za zdí la Pared, která se kdysi táhla v nejužším místě ostrova. Tito původní obyvatelé mumifikovali své mrtvé a pohřbívali je v jeskyních nebo v kamenných hrobkách. A právě mumie přivedly vědce na myšlenku, že původ obyvatel sahá do severozápadní Afriky.

Guančové neznali kolo, nevěděli nic o zpracování kovů a nepoužívali luky a šípy. Jejich hlavními zbraněmi byla dřevěná kopí. Domácí nástroje vyráběli z kamene a kostí nebo z obsidiánu, černého sopečného skla. Porézní láva sloužila na zrnotěrky, žernovy a hmoždíře. Nádoby na vaření a skladování byly vyráběny z keramiky, dřeva, kůže a spleteného proutí nebo trav. Základní potravinou bylo gofio , pražené rozemleté obilí, zpočátku hlavně ječmen, kromě toho však Guančové konzumovali různé kořínky, lesní plody a bobule. Prasata, ovce a kozy chovali nejen na maso a mléko, ale i jako zdroj materiálu pro výrobu přístřešků, nádob a oděvů. Součástí stravy byly také ryby, ačkoliv kvůli jejich lovu museli Guančové cestovat dolů k pobřeží.

Příchod Evropanů

První doložený záznam o evropské expedici na Kanárské ostrovy pochází z roku 1339, kdy Lanzarotto Malocello z Janova objevil ostrov, který byl po něm následně pojmenován. První podrobný popis jednoho z ostrovů sestavil o dva roky později janovský historik Nicoloso da Recco, který se účastnil výpravy obchodníků s otroky. Píše: „Domorodých obyvatel je na Fuerteventuře málo a živí se masem a mlékem, jsou vysokého vzrůstu a velmi pevní ve své víře.“ V průběhu století byly zorganizovány různé expedice, avšak první dobyvatelé dorazili až roku 1402. Jean de Béthencourt a Gadifer de la Salle, normanští šlechtici, kteří přísahali věrnost kastilskému králi, zabrali ostrovy Lanzarote, Fuerteventura a El Hierro pro svého panovníka, obsadit Gran Canarii ani Tenerife se jim ale nepodařilo. Stejně jako většina dobyvatelů tvrdili, že expedice má za cíl šířit křesťanskou víru, takže je jistě potěšilo, když poslední král Lanzarote po několika neúspěšných pokusech o útěk souhlasil se křtem.

Mnoho původních obyvatel bylo prodáno do otroctví a mnoho dalších zemřelo na evropské nemoci, ale ti, kteří přežili, uzavírali smíšená manželství s kolonisty, kteří se přizpůsobili drsnému životu a živili se zemědělstvím a rybolovem.

Teprve v roce 1478 byl pod záštitou Katolických Veličenstev nově sjednoceného Španělska Ferdinanda II. Aragonského a Isabely Kastilské učiněn další pokus o dobytí dvou větších ostrovů. Trvalo několik let, než bylo místní obyvatelstvo podmaněno, nakonec se však celé Kanárské ostrovy staly španělským územím.

Vzhledem ke své poloze byly ostrovy životně důležité pro španělskou kolonizaci Ameriky. Ta se točila kolem otroctví a cukrové třtiny, přičemž obojí bylo do Ameriky dovezeno právě z Kanárských ostrovů. Byly to však ostrovy Gran Canaria a Tenerife, které z tohoto obchodu těžily nejvíce. Vzhledem k absolutnímu nezájmu ze strany španělských pánů a malým zdrojům příjmů se během 16. a 17. století dalo mnoho obyvatel Lanzarote a Fuerteventury na pirátství, což byl poměrně nejistý způsob obživy, který s sebou navíc přinášel nebezpečí odvetných útoků.

Jean de Béthencourt

Manželské zvyklosti

Vědec a objevitel Alexander von Humboldt, který v roce 1799 navštívil ostrov Lanzarote po cestě do jižní Ameriky, tvrdil, že domorodí lidé mají neobvyklé zvyklosti: Žena má více manželů, kteří se střídají ve vykonávání povinností hlavy rodiny. Každý z manželů stojí v čele rodiny jeden lunární měsíc; potom jeho místo přebírá další manžel a on se vrací na pozici domácího sluhy.

Výbušné události

Během první poloviny 18. století pirátské nájezdy upadly v zapomnění, když na Lanzarote došlo ke katastrofální sérii sopečných erupcí. V roce 1730 došlo k erupci vulkánu Timanfaya, který pokračoval v chrlení rozžhavené lávy a černého popela ještě dalších šest let, dokud nebyla třetina ostrova zničena. Mnozí obyvatelé uprchli na ostrov Gran Canaria a někteří se vydali na dalekou cestu do Jižní Ameriky. Dalších sto let se zdálo, že sopka usnula, ale v roce 1824 došlo k sérii dalších menších erupcí. Návštěvníci podivné tmavé krajiny, která je dnes chráněná jako Parque nacional de Timanfaya, si mohou zkázu dobře představit.

Hora ohně

Politické zvraty