Outwitting The Devil

Copyright © 2011 by Napoleon Hill

Translation © Marcela Halouzková, 2011

ISBN 978-80-242-9777-4

Obsah

POZNÁMKA SHARON LECHTEROVÉ

ÚVOD

Kapitola první MÉ PRVNÍ SETKÁNÍ S ANDREWEM CARNEGIEM

Kapitola druhá ODKRÝVÁ SE MI NOVÝ SVĚT

Kapitola třetí ZVLÁŠTNÍ ROZHOVOR S ĎÁBLEM

Kapitola čtvrtá UNÁŠENÍ ĎÁBLEM

Kapitola pátá ZPOVĚĎ POKRAČUJE

Kapitola šestá HYPNOTICKÝ RYTMUS

Kapitola sedmá SEMÍNKA STRACHU

Kapitola osmá ROZHODNOST ZÁMĚRU

Kapitola devátá VZDĚLÁNÍ A VÍRA

Kapitola desátá SEBEDISCIPLÍNA

Kapitola jedenáctá POUČENÍ Z NEPŘÍZNĚ OSUDU

Kapitola dvanáctá PROSTŘEDÍ, ČAS, HARMONIE A OBEZŘETNOST

SHRNUTÍ

ZÁVĚREČNÉ SLOVO

ÚVAHY SHARON LECHTEROVÉ

PODĚKOVÁNÍ

O AUTORECH

Účel Nadace Napoleona Hilla

Podělte se o své příběhy

„STRACH je nástroj ďábla, stvořeného člověkem. Sebejistá víra ve své já je jak člověkem vytvořenou zbraní, která ďábla poráží, tak nástrojem, jejž člověk vytvořil a který tvoří život plný vítězství. Je to víc než jen tohle. Je to spojení s nepřekonatelnými silami vesmíru, jež stojí za člověkem, který nepovažuje neúspěch a porážku za nic jiného než za dočasný stav.“

– NAPOLEON HILL

Portrét mladého Napoleona Hilla

Úvod psaný na psacím stroji doplněný vlastnoručními poznámkami pocházející z původního rukopisu Napoleona Hilla.

JAK PŘELSTÍT ĎÁBLA!

Tuto knihu napsal muž, který rozluštil ďáblův kód a přinutil tak ďábla k přiznání.

[…] Je to nejtroufalejší a nejpodnětnější motivační kniha od amerického filozofa úspěchu číslo jedna, který po třiceti letech horlivého pátrání našel ďábla a vytáhl z něj neuvěřitelnou zpověď, odkrývající, kde žije, proč existuje, jak získává kontrolu nad lidskou myslí a jak ho může každý přelstít. Tato kniha je velkorysým kurzem psychologie, který vám pomůže ujasnit si základní principy lidské mysli. Jakmile příběh o ďáblovi dočtete, budete toho vědět mnohem více i o bohu.

Napoleon Hill,

autor knihy

Myšlením k bohatství

POZNÁMKA
SHARON LECHTEROVÉ

Je to ta nejpronikavější kniha, jakou jsem kdy četla.

Nejdřív jsem byla neuvěřitelně poctěna, když mi Don Green, ředitel Nadace Napoleona Hilla, natolik uvěřil a požádal mě, abych se do tohoto projektu zapojila. A pak jsem si přečetla rukopis! týden jsem nemohla spát.

Rukopis napsal Napoleon Hill v roce 1938 na psacím stroji a jeho rodina rukopis sedmdesát let ukrývala. Proč? protože se bála reakce, kterou by kniha vyvolala. Hillova odvaha při odhalení ďáblova díla okolo nás – každý den, v našich kostelech, v našich školách, v naší politice – by totiž ohrozila jádro společnosti takové, jaká v té době byla. Když se ho zeptali, proč rodina rukopis ukrývala, Don Green přednesl následující příběh:

„Bylo to kvůli námitkám Hillovy ženy Annie Lou. Byla sekretářkou u Dr. Williama Plumera Jacobse, rektora presbyteriánské univerzity v Clintonu v Jižní Karolíně. Jacobs byl také vlastníkem novin a veřejným poradcem skupiny textilních firem v Jižní Karolíně. Jacobs najal Hilla, aby pro něj v Clintonu pracoval, a Annie Lou si nepřála, aby byla kniha právě kvůli úloze ďábla publikována. Bála se odezvy od organizovaného náboženství (a možná také o Hillovu práci). Hill v roce 1970 zemřel, ale Annie Lou žila až do roku 1984. Po její smrti přešel rukopis do vlastnictví Anniina synovce Dr. Charlieho Johnsona, pozdější prezidenta Nadace Napoleona Hilla. Charlieho žena Frankie znala Anniiny pocity a sdílela je. Frankie řekla Charliemu, že dokud bude živá, nepřeje si, aby byl rukopis zveřejněn. Charlieho žena před pár lety zesnula a Charlie mi rukopis, svázaný v červené kůži s vyrytým zlatým nápisem Jak přelstít ďábla na obálce, konečně předal. Nadace věří, že rukopis nese mocné poselství, které by se mělo sdělit.“

Poté, co jsem mluvila s Donem, jsem byla pohlcena úžasným uvědoměním. Ačkoli byla tato kniha napsána v roce 1938, měla být ve skutečnosti uveřejněna až dnes, aby otřásla naší dnešní společností a během tohoto nejistého ekonomického a duchovního období nám poskytla odpovědi. Nabízí nám všem klíč k tomu, jak ďábla přelstít. Ukazuje nám, jak si naplánovat cestu k úspěchu a během tohoto procesu přispět světu okolo nás. Stejně jako nám kniha Myšlením k bohatství pomohla vzchopit se a uspět po velké krizi, byla kniha Jak přelstít ďábla napsána, aby nám pomohla vzchopit se a uspět dnes!

Můžete se ptát, jestli Hill opravdu věří, že jeho konverzace s ďáblem byla skutečná, nebo pouhá představa. Rozhodnutí je na vás. Zeptala jsem se Dona Greena také na Hillovy myšlenky v jeho dalších dílech, abych zjistila, jestli můžeme nahlédnout do Hillovy hlavy. Donova odpověď byla následující:

„Použití fiktivního rozhovoru nebylo pro Hilla nic nového. V roce 1953 Hill publikoval knihu Jak zvýšit svůj plat, která byla napsána jako rozhovor mezi Hillem a Carnegiem. Ve skutečnosti k rozhovoru došlo v roce 1908 a Carnegie zemřel v roce 1919, dlouho před vydáním knihy.“

Nebylo to poprvé, kdy Hill použil smyšlená setkání, aby to, o čem psal, mohl sdělit. V knize Myšlením k bohatství, kde Hill píše o šestém smyslu, popisuje fiktivní setkání rady devíti mužů, jejichž životní dílo na Hilla nejvíce zapůsobilo. Těmito devíti členy vymyšlené rady byli Emerson, Paine, Edison, Darwin, Lincoln, Burbank, Napoleon, Ford a Carnegie.

Hill v knize Myšlením k bohatství píše, že během tohoto setkání s „neviditelnými poradci“ byla jeho mysl otevřenější nápadům, myšlenkám a znalostem, které se k němu dostaly, když byl jeho šestý smysl aktivován.

Kniha Jak přelstít ďábla byla bezpochyby jeho prvním dílem, ve kterém píše o náboženství. Po zveřejnění knihy Zákon úspěchu v roce 1928 obdržel mnoho kritických dopisů o svém postoji k různým školám a náboženským směrům. V knize Myšlením k bohatství, a to v kapitole nazvané „Šest duchů strachu“, Hill píše, že strach ze smrti může být ve většině případů připisován náboženskému fanatismu. Hill toho má v této části svého klasického bestselleru hodně co říct o náboženských vůdcích. O náboženství toho také hodně řekl v Hillově časopise zlatých pravidel. Napsal článek „Návrh pro kněze slova božího“, ve kterém napomínal duchovní vůdce, aby své následovníky učili uvádět harmonii do praxe.

Rozhodnutí je tedy na vás. Skutečně Hill mluvil s ďáblem, nebo je to podobenství, vytvořené za účelem dosažení a zasažení lidského srdce? Hillův jedinečný styl vás vtáhne a posune vás směrem, na který jste nikdy ani nepomysleli. V této knize jsou Hillova vlastní slova. Původní rukopis byl poměrně dlouhý, a proto jsem knihu pečlivě sestavila tak, abych zachovala hluboký účinek jejího poselství. Zachovala jsem Hillův původní jazyk, i když by moderní gramatika mohla vyžadovat úpravy. Ve snaze zdůraznit určitá témata, vyjasnit jeho slova a ukázat, jak se jeho předpovědi vyplňovaly, doplnila jsem celý rukopis svými poznámkami, napsanými jiným stylem písma. Můžete si tak vybrat, jestli si knihu přečtete s nimi, nebo bez nich.

Užijte si tuto úžasnou knihu a podělte se o ni se svými přáteli a rodinou. Síla Hillových slov může změnit vás život – a také to udělá.

ÚVOD

Dr. Napoleon Hill je bezesporu nejznámějším myslitelem a autorem motivačních knih a bestsellerů všech dob. Přáli jsme si, abyste se co nejrychleji dostali k samému rozhovoru s ďáblem. Ve svém životě tak rychle zjistíte, kdo ten ďábel skutečně je a co podle něj dělá 98 procent živých bytostí.

Aby Hill podnítil naše myšlení, začíná cestu touto knihou rychlým shrnutím svého života a toho, co pro něj mělo smysl a co ho změnilo. Hill se naučil největší, nejužitečnější a stále prospěšné principy úspěchu na této planetě, ale nevěděl, jak je snadno použít a uplatnit. Předpokládáme, že to platí i pro většinu dnešních lidí. Je snadné říkat slova a někdy i navozovat myšlenky. Žít ale každý den podle určitých principů vyžaduje důkladné a trvalé rozhodnutí. Sharon Lechterová objasňuje, co Hillova slova znamenají, když se převedou na dnešní finance, myšlení a chápání.

Cílem Dr. Hilla bylo jasně sdělit filozofii a praxi osobního úspěchu, které podnítí trvalé štěstí. Díky svému vnitřnímu vědění je také nalezl.

Během těch nejtěžších časů jste zkoušeni stejně jako Hill v době krize. Cítil se deprimovaný a zoufalý a tento postoj velmi škodil jeho bytí, stejně jako škodí i vám a vaší duševní pohodě. Tato kniha vám může pomoci vymanit se z letargie a negativního smýšlení a dostat se na novou a skvostnější cestu, směřující k jasnější, lepší a hodnotnější budoucnosti.

Stejně jako Hill jste tady i vy proto, abyste svůj strach ovládli a nedopustili, aby on ovládal vás, abyste žili vášnivě a smysluplně, abyste se rozhodli, čím chcete být a co chcete dělat a mít, a abyste to také udělali.

Jak budete zázračné a kouzelné objevy Dr. Hilla znovuobjevovat, pochopíte, že je můžete srovnat a překonat je, když budete chtít, neboť jste neomezení. Jak Hill říká: „vaše jediná omezení jsou ta, která si sami připustíte.“ tato kniha vám pomůže, abyste si uvědomili, že můžete dosáhnout svých objevů pomocí všeho toho, co se Hill naučil při zpovídání pěti set nejúspěšnějších žijících lidí.

Zjistíte, jestli je ďábel, kterého zpovídá, skutečný, nebo vymyšlený, stejně jako ďábel, se kterým se možná osobně vypořádáváte ve svém životě a zkušenostech.

– MARK VICTOR HANSEN

MARK VICTOR HANSEN je spolutvůrcem nejprodávanější série listu New York Times Slepičí polévka pro duši a spoluautorem knih Rozluštění kódu milionářů, Minutový milionář a Proud peněz.

Kapitola první 

MÉ PRVNÍ SETKÁNÍ S ANDREWEM CARNEGIEM

Více než čtvrt století bylo mým hlavním posláním vyčleňování a třídění příčin úspěchu i neúspěchu do určité filozofie, jež by mohla pomoci ostatním, kteří nemají sklon nebo příležitost, aby se do takového výzkumu zapojili sami.

Moje práce začala v roce 1908, když jsem se poprvé setkal s Andrewem Carnegiem. Upřímně jsem mu řekl, že bych rád studoval práva, a abych si na to vydělal, rozhodl jsem se dělat rozhovory s úspěšnými muži a ženami, zjišťovat, jak svého úspěchu dosáhli, a psát příběhy o svých zjištěních do časopisů. Na konci našeho prvního setkání se mě pan Carnegie zeptal, jestli mám dost odvahy, abych vykonal nabídku, kterou mi hodlal udělat. Odpověděl jsem, že odvaha je prakticky to jediné, co mám, a že jsem připraven provést, cokoli mi navrhne.

Potom řekl: „tvůj nápad psát příběhy o lidech, kteří jsou úspěšní, je jistě chvályhodný a rozhodně ti ho nemíním rozmlouvat. Ovšem musím tě také upozornit, že pokud chceš být trvale prospěšný nejen nyní žijícím lidem, ale i dalším generacím, musíš si najít čas a kromě příčin úspěchu utřídit i příčiny neúspěchu.

„Na světě jsou miliony lidí, kteří nemají ani nejmenší zdání o příčinách úspěchu a neúspěchu. Školy a univerzity učí prakticky vše kromě principů osobního úspěchu. Požadují, aby mladí muži a ženy strávili čtyři až osm let nabýváním abstraktních znalostí, ale neučí je, co s nimi dělat, až je získají.

Svět potřebuje praktickou, srozumitelnou filozofii úspěchu utříděnou z faktických znalostí, získaných ze zkušeností mužů a žen ve velké univerzitě života. Na celém poli filozofie nenacházím nic, co by alespoň vzdáleně připomínalo druh filozofie, kterou mám na mysli. Máme pár filozofů, kteří jsou schopni učit muže a ženy umění života.

Mám pocit, že tohle je výzva pro mladého člověka tvého typu; ale sama ambice k úkolu tohoto druhu nestačí. Ten, kdo tento úkol vykoná, musí mít odvahu a vytrvalost.

Tato práce vyžaduje alespoň dvacet let neustálého úsilí a během této doby si bude muset její vykonavatel zajišťovat živobytí jiným způsobem, protože tento druh výzkumu není na začátku nikdy výnosný. A vůbec ti, kteří přispívají společnosti prací tohoto druhu, musí čekat nějakých sto let a uznání své práce se dočkají až po své smrti.“

Poznámka:

Sharon Lechterová své komentáře připisuje ve zvláštních odstavcích, jako je například tato pasáž:

Dvacet let práce bez zaplacení a pravděpodobně ani žádné uznání! Jak byste zareagovali na takovouhle „nabídku“? Jak Hill popisuje níže, Carnegieho výzvu přijal a s Carnegieho úvodním dopisem se pustil do rozhovorů s velkými osobnostmi své doby, včetně Theodora Roosevelta, Thomase Edisona, Johna D. Rockefellera, Henryho Forda, Alexandra Grahama Bella, Kinga Gilleta (zakladatele společnosti Gillete na holicí strojky) a mnoha dalších. Jeho úsilí nakonec vyústilo v publikování několika knih, jako bylo třeba osm svazků knihy Pravidla úspěchu a po více než pětadvacetiletém výzkumu kniha Myšlením k bohatství, která je obecně uznávána jako základní dílo sebezdokonalování a představuje všechny základní principy, které dále slouží dnešním guru při výuce osobního rozvoje. Jak Hill sám popisuje, proces zdokonalování a vydání knihy Myšlením k bohatství byly samy o sobě studiem principů, které odhaluje. Říká se, že rukopis knihy Jak přelstít ďábla byl napsán rok po uveřejnění knihy Myšlením k bohatství, že toto dílo může prozrazovat frustraci a odkrytí Hillova „jiného já“ a že zároveň ukazuje, jak Hill porazil svou frustraci a dosáhl úspěchu použitím právě těch principů, které popisoval v knize Myšlením k bohatství. Kniha Jak přelstít ďábla odkrývá Hillovo duchovní probouzení a ukazuje nám, jak se z jeho setkání s ďáblem poučit.

„Pokud tuto práci přijmeš, neměl bys zpovídat jen těch pár úspěšných, ale také spoustu těch, kteří selhali. Měl bys pečlivě zkoumat mnoho tisíc lidí, kteří byli označeni za ‚neúspěšné‘. Tím myslím muže a ženy, kteří v životě došli až do bodu zklamání, protože nedosáhli cílů, které si stanovili a ze srdce si jich přáli dosáhnout. Jakkoli se to může zdát rozporuplné, mnohem víc se o úspěchu naučíš od neúspěšných lidí než od tak zvaných úspěšných. Naučí tě totiž, co nemáš dělat.

Pokud svou práci vykonáš úspěšně, dojdeš na jejím konci k velkému překvapení. Zjistíš, že příčina úspěchu není něčím, co je od člověka odděleno; je to síla ve své podstatě tak nehmatatelná, že si ji většina lidí nikdy ani nepovšimne; síla, která by správně mohla být nazývána ‚jiné já‘. Za zmínku stojí fakt, že toto ‚jiné já‘ zřídkakdy využívá svého vlivu nebo se nějak projevuje, kromě případů neobvyklého stavu nouze, kdy jsou lidé v době nepřízně a dočasného nezdaru nuceni změnit své zvyky a vymyslet způsob, jak se z takových nesnází dostat.

Zkušenost mě naučila, že člověk není nikdy tak blízko úspěchu než ve chvíli, kdy má pocit, že je zcela zahlcen ‚neúspěchem‘, protože právě v těchto situacích je donucen přemýšlet.

Pokud přemýšlí přesně a vytrvale, zjistí, že tak zvaný neúspěch není obvykle ničím jiným než znamením, že se má vyzbrojit novým plánem nebo záměrem. K většině skutečných neúspěchů dochází kvůli omezením, která si lidé nastavili ve své mysli. Pokud by měli odvahu udělat ještě jeden další krok, na svou chybu by přišli.“

„K většině skutečných neúspěchů dochází kvůli omezením,

která si lidé nastavili ve své mysli.“

Negativní nastavení mysli a pochybování o sobě mohou být základní překážkou na cestě k úspěchu. Příliš mnoho lidí, kteří celý život dělali všechno správně, čelí nyní při současném ekonomickém poklesu vážným ekonomickým obtížím. Největší překážkou k zotavení je jejich vlastní strach a pochybnosti o sobě samých, vštěpované během jejich předchozích zkušeností. Dovolili jste současnému ekonomickému poklesu, aby vás dohnal? Brzdí vás pochybnosti o vlastních schopnostech? Jste sami sobě překážkou k naplnění svých snů? Jste svým nejhorším nepřítelem? V knize Myšlením k bohatství vypráví Hill příběh zlatokopa R. U. Darbyho. Když zlatá žíla zjevně vyschla, znechucený Darby prodal za almužnu svůj díl místnímu pobudovi. Ten si přizval pravé odborníky a zjistil, že kdyby Darby začal kopat asi o metr dál, zlatou žílu by zase našel. Kdyby Darby vytrval, vydělal by jmění, ale on se vzdal a od svých snů upustil – jenom metr od zlata. Místo toho, aby byl zdrcený, Darby se ze svého omylu poučil a rozhodl se vybudovat pojišťovací impérium. Upustíte od svého snu těsně před dosažením úspěchu, když jste pouhý metr od zlata? (O mnoha dalších dnešních ikonách, které překonaly těžké situace, si můžete přečíst v knize Jeden metr od zlata.)

 Začít život znovu

Řeč pana Carnegieho zcela změnila můj život a do hlavy mi nasadila naléhavé poslání, které mě neustále pohánělo, a to i navzdory tomu, že jsem měl jen velmi mlhavou představu o tom, co tím „jiným já“ myslí.

Během práce na výzkumu o příčinách selhání a úspěchu jsem měl výsadu analyzovat více než 25000 mužů a žen, kteří byli hodnoceni jako „neúspěšní“, a přes 500 těch, kteří byli označeni za „úspěšné“. Před mnoha lety jsem poprvé matně postřehl ono „jiné já“, o kterém se zmiňoval pan Carnegie. Hra objevů, jak jí říkal, vyplývala ze dvou zlomových okamžiků mého života, které mě přinutily dostat se nějakým způsobem z obtížných situací, jaké jsem ještě nikdy předtím nezažil.

Rád bych vám tento objev popsal bez používání osobního zájmena, ale je to nemožné, protože pochází z osobních zkušeností a nemůže od nich být oddělován. Abyste získali celistvý obraz, musím se vrátit k prvnímu ze zlomových bodů a dovést vás k mému objevu krok za krokem.

Výzkum potřebný ke shromáždění dat, ze kterých jsem utřídil sedmnáct principů úspěchu a třicet základních příčin neúspěchu, vyžadoval roky práce.

Došel jsem k mylné představě, že můj úkol utřídění celistvé filozofie osobního úspěchu byl dokončen. Tak tomu ovšem zdaleka nebylo, moje práce naopak teprve začínala. Vztyčil jsem kostru této filozofie, postavené na sedmnácti principech úspěchu a na třiceti hlavních příčinách neúspěchu, ale tato kostra musela být teprve pokryta masem používání a zkušeností. Navíc jí chyběla duše, která by mohla muže a ženy inspirovat, aby ve svém životě překonávali překážky, aniž by jim podléhali.

Tato „duše“, jak jsem později zjistil, se mohla přidat, teprve až se zjevilo mé „jiné já“, a to právě během dvou zlomových okamžiků mého života.

Rozhodl jsem se využít veškerého svého talentu a obrátil jsem svou pozornost na peněžní výnos, dosažený pomocí obchodních a profesionálních postupů. Vstoupil jsem do reklamní profese a stal se reklamním manažerem chicagské univerzity Lasalle Extension. První rok šlo všechno výborně, ale ke konci roku se mě zmocnila příšerná nechuť k této práci, a tak jsem dal výpověď. Poté jsem s bývalým rektorem univerzity Lasalle Extension vstoupil do obchodního řetězce a stal jsem se předsedou společnosti s cukrovím Betsy Ross. Nešťastné – alespoň tenkrát mi připadaly jako nešťastné – spory s mými obchodními kolegy však vedly k tomu, že jsem se této pozice nakonec vzdal. Vášeň pro reklamu mi však stále kolovala v krvi, a tak jsem se znovu pokusil dát jí průchod a založil jsem školu propagace a reklamy jako součást univerzity Bryant & Stratton.

Obchod šel dobře a rychle jsme vydělávali, ale pak spojené státy vstoupily do první světové války. Ani to nedokážu slovy popsat, ale vyvolalo to ve mně silnou vnitřní odezvu, a tak jsem odešel ze školy a vstoupil do služeb vlády spojených států. Sloužil jsem přímo pod vedením prezidenta Woodrowa Wilsona a nechával dokonale slibný obchod, aby se rozpadal.

V roce 1918 na Den příměří jsem začal vydávat časopis Zlaté pravidlo. Ačkoli jsem neměl v hotovosti ani penny, časopis rychle vzkvétal a brzy se rozšířil po celé zemi ve více než půlmilionovém nákladu. První rok své existence dosáhl zisku 3 156 dolarů.

Pro jasnější představu uvádím, že 3 156 dolarů v roce 1918 by dnes představovalo 45 000 dolarů podle každoročního průměrného indexu spotřebitelských cen sestavovaného Kanceláří pracovních statistik Spojených států nebo 202000 dolarů podle tabulek nominálního hrubého národního produktu na jednoho obyvatele.

Na první rok v novinářském průmyslu to není špatný zisk, když uvážíme, že 80 až 90 procent nových titulů zkrachovalo, a dokonce i těm úspěšným trvalo tři až pět let, než se prosadily

(http://www.magazinepublisher.com/startup.html).

Po několika letech jsem se od zkušeného vydavatele dozvěděl, že žádný člověk znalý vydávání a distribuce národních časopisů by ani ve snu s takovým časopisem nezačal, kdyby neměl kapitál alespoň půl milionu dolarů.

Časopis Zlaté pravidlo a já jsme byli součástí společnosti. Čím víc se nám dařilo, tím méně jsem byl spokojený, drobné nepříjemnosti od mých obchodních kolegů se hromadily, a tak jsem jim časopis věnoval a sám z něj vystoupil. Tímto krokem jsem možná vyhodil z okna nemalé jmění.

Tohle byl pouhý začátek Hillovy lásky k časopisům. Po Zlatém pravidle následoval Časopis Napoleona Hilla. Později se stal také editorem časopisu Success, který se vydává dodnes.

Potom jsem také dal dohromady školu na výcvik obchodníků. Mým prvním úkolem bylo vyškolit prodejní armádu 3000 lidí pro obchodní řetězec. Za každého prodejce, který mi prošel rukama, jsem získal 10 dolarů. Za šest měsíců práce jsem si vydělal něco málo přes 30000 dolarů. Co se týče peněz, mé úsilí bylo značně korunováno úspěchem. Znovu se ale ve mně rozhostil „nepokoj“. Nebyl jsem šťastný. Každý den mi bylo jasnější, že žádný obnos peněz mě nemůže učinit šťastným.

Bez jediného rozumného vysvětlení jsem se této práce vzdal, ačkoli bych si v ní snadno mohl vydělat pořádné peníze. Mí přátelé a obchodní partneři si mysleli, že jsem se zbláznil, a vlastně měli trochu pravdu.

Po pravdě řečeno jsem s nimi musel souhlasit, ale prostě jsem s tím nemohl nic dělat. Hledal jsem štěstí, ale nenacházel jsem ho. To bylo asi tak jediné vysvětlení mého neobvyklého jednání. Co o sobě člověk vlastně ví?

„Znovu se ale ve mně rozhostil ‚nepokoj‘. Nebyl jsem šťastný. Každý den mi bylo jasnější, že žádný obnos peněz mě nemůže učinit šťastným.“

Přesně tohle jsem o sobě mohla před pár lety napsat také. Když jsem ale učinila opatření, abych se dostala ze situace, která mi sice přinášela finanční zabezpečení, ale v ničem se neshodovala s mým osobním posláním, začaly se přede mnou objevovat nové příležitosti. Ukázalo se, že to bylo nejlepší rozhodnutí mého profesního života. Vzpomenete si na dobu ve svém životě, kdy jste učinili obtížné rozhodnutí, ale věděli jste, že je správné, i když vás od něj všichni odrazovali?

To se stalo na konci listopadu roku 1923. Uvázl jsem v Columbusu v Ohiu, neměl žádné prostředky, a co hůř, ani žádný plán, jak se z těchto nesnází dostat. To bylo poprvé v mém životě, kdy jsem skutečně uvázl kvůli nedostatku peněz.

Častokrát předtím jsem peníze považoval za poněkud prchavé, ale nikdy dřív jsem neměl problémy získat to, co jsem potřeboval k osobní spokojenosti. Tahle zkušenost mě ohromila. Byl jsem naprosto ztracený a neměl nejmenší ponětí o tom, co bych měl dělat.

Promýšlel jsem nejméně tucet plánů, které by mohly můj problém vyřešit, ale všechny jsem zavrhl buď jako nepraktické, nebo nedosažitelné. Cítil jsem se jako ztracený v poušti bez kompasu. Každý pokus vyhrabat se ze svých potíží mě jen přivedl zpátky na začátek.

Skoro dva měsíce jsem trpěl nejhorším lidským neduhem – nerozhodností. Znal jsem sedmnáct principů osobního úspěchu, ale nevěděl jsem, jak je použít! bez této znalosti jsem čelil jednomu ze stavů životní nouze, ve kterých, jak mi pan Carnegie řekl, lidé občas objeví své „jiné já“.

Moje tíseň byla tak velká, že mě nikdy ani nenapadlo si sednout, zanalyzovat její příčiny a hledat na ni lék.

„Nejhorší z lidských neduhů: nerozhodnost.“

Už jste se někdy cítili nerozhodností ochrnuti? Byl to první hlavní bod zlomu v životě Napoleona Hilla. Střídal jednu práci za druhou, hledal uspokojení a svůj vlastní dokonalý profesní život, tak jako hledá i dnes mnoho lidí – lidí, kteří hledají uspokojení ve své práci i životě. Hillova hlavní nesnáz, podle jeho vlastních slov, byla vnucená jím samým. Nacházel se v úplně stejné situaci jako ti, kteří byli zasaženi současným ekonomickým stavem. Hill využil své dočasné porážky ve svůj prospěch a vzal ji jako pobídku, aby se nad sebou hluboce zamyslel a aby našel své „jiné já“. Pokud jste sami přišli na mizinu kvůli ekonomickým okolnostem, můžete této situace využít jako pobídky a motivace k nalezení právě svého „jiného já“.

Porážka se mění v úspěch

Jednoho odpoledne jsem dospěl k rozhodnutí, které mě mohlo z mých potíží dostat. Měl jsem pocit, že se musím dostat ven do „otevřených prostor“ přírody, kde bych mohl zhluboka dýchat a přemýšlet.

Začal jsem se procházet a ušel jsem sedm nebo osm mil, když jsem najednou pocítil, že se mám zastavit. Několik minut jsem tak stál, jako bych byl přikován. Všechno kolem mě se zatemnilo. Slyšel jsem hlasitý zvuk nějakého druhu energie, která vibrovala na velmi vysoké úrovni.

Pak se moje mysl uklidnila, svaly uvolnily a prostoupil mě ohromný klid. Vzduch se vyčistil a já jsem z něj přijal příkaz ve formě jakési čisté myšlenky.

Příkaz byl tak jasný a určitý, že jsem mu nemohl neporozumět. V podstatě zněl: „Nadešel tvůj čas, abys dokončil filozofii úspěchu, se kterou jsi započal na Carnegieho podnět. Vrať se domů a začni data, která jsi posbíral, převádět ze své mysli do písemné podoby.“ Mé „jiné já“ se probudilo.

Na pár minut jsem byl vyděšený. Tato zkušenost se nepodobala ničemu, co jsem kdy zažil. Otočil jsem se a rychle kráčel zpátky domů. Když jsem tam dorazil, uviděl jsem své tři malé chlapce, jak vykukují z okna a dívají se na sousedovy děti, jak zdobí vánoční stromeček.

Vzpomněl jsem si, že dnes je Štědrý den. S hlubokým zármutkem jsem si také uvědomil, že u nás doma letos žádný vánoční stromeček nebude. Při pohledu na zklamané obličeje mých dětí mě zabolelo u srdce.

Vešel jsem do domu, posadil se k psacímu stroji a okamžitě začal sepisovat své objevy s ohledem na příčiny úspěchu a neúspěchu. Když jsem do stroje nasouval první list papíru, vyrušil mě stejně zvláštní pocit, jaký mě přepadl před pár hodinami v přírodě, a myslí mi proběhla tato myšlenka: „tvým životním posláním je dokončit první světovou filozofii osobního úspěchu. Marně ses snažil od svého úkolu utéct, ale každý takový pokus skončil neúspěchem. Hledáš štěstí. Jednou provždy se z této lekce pouč. Štěstí najdeš jenom tak, že budeš ostatním pomáhat ho najít! byl jsi tvrdohlavý student. Ze své tvrdohlavosti se musíš vyléčit zklamáním. Za pár let projde celý svět zkušeností, ve které budou miliony lidí potřebovat filozofii, kterou jsi měl za úkol dokončit. Přijde čas, kdy budeš mít velkou příležitost najít štěstí tím, že poskytneš své užitečné rady. Vrhni se do práce a nezastavuj se, dokud nedokončíš a nevydáš rukopis, který jsi začal.“

Konečně jsem věděl, že jsem došel na konec duhy, a byl jsem šťastný!

Přichází pochybnosti

„Kouzlo“, pokud se dá tomuto zážitku tak říkat, zmizelo. Začal jsem psát. Krátce nato mi „rozum“ napovídal, že jsem se pustil do bláznivého úkolu. Představa muže, který je na dně a téměř na mizině a je přesvědčený, že má sepsat filozofii osobního úspěchu, vypadala tak směšně, že jsem se musel začít až pohrdavě smát.

Kroutil jsem se na židli, prsty si projížděl vlasy a snažil se vymyslet si důvod, proč vytáhnout papír ze stroje dřív, než začnu skutečně psát, ale naléhavá potřeba pokračovat byla silnější než touha přestat. Smířil jsem se se svým velkým úkolem a pokračoval jsem.

„[…] naléhavá potřeba pokračovat byla silnější než touha přestat.“

Vzpomenete si na případ, kdy jste strašně chtěli s něčím praštit, ale něco vás pohánělo, abyste pokračovali? Možná to bylo vaše „jiné já“.

Když se teď dívám nazpátek ve světle všeho, co se stalo, vidím, že tyhle menší nepřízně osudu, kterými jsem musel projít, patřily k těm nejšťastnějším a nejpřínosnějším zkušenostem, jaké jsem zažil. Byla to přestrojená požehnání, protože mě přinutila pokračovat v práci, která mi nakonec přinesla příležitost být světu prospěšnější, než bych kdy byl, kdybych uspěl v některém z předešlých plánů a záměrů.

Pracoval jsem na rukopisu téměř tři měsíce a dokončil jej na začátku roku 1924. Hned jak jsem ho dokončil, zase mě začalo nesmírně lákat vrátit se do velké americké hry obchodu. Tomuto lákadlu jsem podlehl, koupil jsem Metropolitní obchodní fakultu v Clevelandu v Ohiu a začal spřádat plány na zvýšení její kapacity. Ke konci roku 1924 jsme se rozrostli a rozšířili, přidali nové kurzy, až jsme dělali téměř dvakrát takové obchody, než jaké kdy byly na škole zaznamenány.

A zase se ve mně zrodil zárodek nespokojenosti. Zase jsem věděl, že v tomto druhu úsilí nemohu najít štěstí. Převedl jsem obchod na své společníky a vstoupil na lektorské pódium, odkud jsem pak filozofii úspěchu vyučoval organizaci, které jsem předtím věnoval tolik svých let.

Jednou večer jsem byl na seznamu, abych přednášel v Kantonu v Ohiu. Osud – nebo co to jen je, co formuje život člověka, ať se sebevíc snaží se mu vzepřít – mi znovu vstoupil do cesty a postavil mě tváří v tvář bolestivé zkušenosti.

Mé přednášky v kantonu byl přítomný i Don R. Mellett, vydavatel kantonských Daily News. Pan Mellett byl ten večer tak zaujatý filozofií obchodního úspěchu, o které jsem přednášel, že mě požádal, abychom se následujícího dne sešli.

Náhoda mi zachránila život

„Moje schopnost úsudku byla téměř udusána.“

Nejdramatičtější okamžik mého života

Ve tmě, která mě zahaluje,

černá jako propast mezi póly,