Myška Sofi 1
Nový kamarát

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.albatrosmedia.sk

Poppy Greenová

Myška Sofi 1: Nový kamarát – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

1. kapitola

Prišla jar

Bzz, bzz, bzzzzzzz. Pred domčekom rodiny Myšiakovcov preletel z kvietka na kvietok čmeliak.

Myška Sofi, sediaca na slniečku pred maliarskym stojanom, odložila štetec a sledovala čmeľa pohľadom. Ach, keby som tak vedela lietať, hovorila si v duchu. Zo vzduchu by som dovidela až na samý kraj lesa pri Striebornom jazere, ba možno až na druhý breh Nezábudkového jazera! Ktovie, ako rýchlo čmeliak letí, keď sa ponáhľa. Ktovie, aké by bolo priletieť zajtra do školy na prvý školský deň. Ktovie…

„Sofi? Sofi!“ zavolal na myšku ocko George, čím ju vyrušil zo zamyslenia. Stál vo dverách rodinného domčeka postaveného medzi koreňmi veľkého duba. „Už si upratala všetko, čo si mala?“ opýtal sa. „Keď budeš hotová, môžeš ísť za mamičkou do pekárne. Dnes pečie orechovníky.“

Sofi pokrútila ňufáčikom. Zazdalo sa jej, že už teraz cíti sladkú vôňu koláčov. Mamička Lily piekla vynikajúce orechovníky. V pekárni v Borovicovom hájiku sa do miesenia cesta iste pustila už za svitania, kým Sofi ešte spala.

Sofi mrzelo, že si nemôže ďalej maľovať. Práve v dnešný jarný deň sa konečne oteplilo a mohla si vyniesť maliarsky stojan von na slniečko. Lenže ak chcela ísť do pekárne, musela doma ešte pozametať.

Sofi sa rýchlo pobrala do domčeka a vzala metlu z vŕbového prútia. Predpoludním stihla zamiesť tri izbičky na poschodí, a tak jej zostávalo pozametať už iba dlážku na prízemí: pod muchotrávkovým stolíkom, brezovými stoličkami aj okolo čalúnenej pohovky. Vyzametala celú kuchyňu a kôpku zameteného lístia a smetí z domčeka vymietla vchodovými dverami.

„Som hotová, ocko! Cestou do pekárne sa ešte zastavím u žabky Henky!“ zvolala. Henka bola Sofina najlepšia kamarátka.

Vtom cez dieru v dlážke domčeka vykukla drobná myšia hlávka. Patrila Sofinmu bračekovi Winstonovi, ktorý práve upratoval pivnicu. „Aj ja chcem ísť s tebou!“ zapišťal Winston.

Sofi si vzdychla. Winston mal šesť rokov. Skoro celé zimné prázdniny s ním trčala zavretá v domčeku a teraz, keď sa začalo otepľovať, chcel, aby ho všade brávala so sebou.

„A už si doupratoval?“ opýtal sa pán Myšiak Sofinho bračeka.

Nastalo dlhé ticho. Po chvíli Winston potichučky odvetil: „Ešte nie.“

„Tak najprv pekne uprac. My dvaja môžeme ísť do pekárne aj neskôr,“ vyhlásil pán Myšiak.

Sofi oprela metlu o stenu pri dverách a rezko vybehla von.

„Haló! Je tu niekto?“ zvolala.

Lenže kto to mohol byť?