SPELLBOUND PONIES – Sugar and Spice

Text copyright © Stacy Gregg 2021

Illustrations copyright © Crush Creative 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu nakladatele.

Translation © Jana Milotová, 2023

Cover illustrations © Crush Creative 2023

Cover design © HarperCollinsPublishers Ltd 2023

© DOBROVSKÝ s. r. o., 2023

twitter.com/knihydobrovsky

www.facebook.com/KnihyDobrovsky.cz

ISBN 978-80-277-3401-6 (ePub)

ISBN 978-80-277-3402-3 (mobi)

Pro Indii, která umí udělat

naprosto úžasný dort Pavlova

Kapitola první

Byl opravdu krásný den na piknik. Olivie si od svého domu kPemberleyským stájím poskakovala. Vruce držela krabičku na oběd, až po okraj plnou sendvičů se šunkou ačokoládového dortu.

Staré, břečťanem obrostlé stáje vypadaly, jako by do nich celá staletí nikdo ani nevkročil. Olivie už ale věděla, že se před ní těžké dřevěné dveře snadno otevřou. Vešla dovnitř azačala obdivovat svou práci. Posledních pár dní se věnovala velkému úklidu. Plesnivé pavučiny zmizely adlažba mezi stájemi se celá leskla.

„Elizo? To jsem já!“ zašeptala vpříšeří Olivie. „Přinesla jsem nám něco na piknik. Sendviče adort!“

„Dort? Super!“ ozval se přímo za ní hlas. Na místě, kde nebylo před chvilkou nic než vzduch, stála zelenooká dívka oblečená do staromódní noční košile. Bujné kudrnaté zrzavé vlasy měla svázané do drdolu.

Vypadala na devět let, ale ve skutečnosti jí bylo dvě stě devět, jelikož nebyla nic jiného než duch!

„Tohle staré oblečení už ne, Elizo!“ vypískla Olivie. „Koupila jsem ti jiné,“ podala jí hromádku nových věcí. „Ane že se ke mně zase takhle potajmu přikradeš!“

„Promiň, Livvy!“ zahihňala se zrzavá dívka. „Nechtěla jsem tě vyděsit. Aje od tebe vážně moc milé, žes mi přinesla oblečení aoběd…“

Vtu chvíli se zprvní stáje ozvalo zařehtání anad spodní dvířka vystrčil hlavu krásný, jako uhel černý poník. „To se Bess,“ usmála se Eliza, „už jednoduše nemůže dočkat, až se zakousne do trochy mňamkózní píce!“

„Vtom případě má štěstí!“ řekla Olivie. „Seno je na cestě. Dnes ráno jsem zHarrowových krmiv pro koně objednala žok.“

Jakmile to dořekla, zvenčí se ozvalo zatroubení.

„Hip hip hurá!“ zvolala Olivie. „Zásilka už je tady!“

Vyběhla ven ana příjezdové cestě našla pana Harrowa spoznámkovým blokem vruce. Tvářil se dost překvapeně.

„Ty jsi to děvče, které si objednalo seno?“ zeptal se.

„Ano!“ přikývla súsměvem Olivie. „Mohl byste ho složit dovnitř? Uvolnila jsem tam místo.“

Když pan Harrow sundal zvozu balík, pořád ještě se tvářil zmateně.

„Nevěděl jsem, že jsou tu ve stájích nějací koně,“ poznamenal, když ho vlekl dovnitř. „Jsou prázdné, kam až mi paměť sahá.“

„Už ne!“ řekla vesele Olivie. „Teď zatím máme jen Bess, ale brzy bude poníků mnohem víc.“

„Vážně?“ podivil se pan Harrow. „Vtom případě budete potřebovat víc sena!“

„Víc?“ Olivie už utratila celý obsah svého prasátka, aby koupila jediný žok.

„Ano,“ řekl vážně pan Harrow. „Poníci tě svou žravostí přivedou na mizinu, víš?“

Pan Harrow hodil žok na zem azamířil zase ven. Když se chystal odejít, všiml si slov vyrytých do kamenné zdi napůl zakryté přerostlým břečťanem. „No to mě podrž…,“ odhrnul listy na stranu, „tady je něco napsáno…“

Pan Harrow přečetl ta slova nahlas.

„Co to je? Nějaká báseň?“

„Ehm, ano, něco takového,“ odpověděla Olivie.

Ve skutečnosti se obáseň vůbec nejednalo. Bylo to kouzlo aOlivie až moc dobře znala strašidelný příběh, který se kněmu vázal.

Všechno začalo před dvěma sty lety, když se lady Luella, majitelka Pemberleyského panství, rozhodla vyjet na hon na lišku. Její dcera Eliza ji poprosila, jestli by nemohla jet na hon sní. Eliza byla skvělá jezdkyně avšechno probíhalo bez problémů do chvíle, kdy při skoku narazili na králičí noru aElizin poník Chessie zakopl aspadl.

Lady LuelluElizina smrt tak zničila, že se rozhodla potrestat všechny poníky ve stájích. Zaplatila pemberleyské čarodějnici, aby na ně uvrhla kletbu, aod té doby byly stáje zakleté. Kouzlo čarodějnice navždy uvěznilo chudáky poníky včase!

Až na to, že kletba čarodějnice měla jednu slabinu. Mohly ji prolomit dvě odvážné dívky anebojácná Olivie byla jednou znich. Tou druhou byla dcera lady Luelly Eliza. Po strašné nehodě, která se jí přihodila, odmítla Eliza zakleté poníky opustit azůstala ve stájích jako jejich čeledínka. Tak se seznámila isOlivií.

Když Olivie pomohla Elize osvobodit od čarodějčina kouzla zlobivou klisnu lupičku Bess, zobou dívek se staly nejlepší kamarádky.

Mít za kamarádku ducha byla opravdu zábava, ale nějaké mouchy to mělo. Například tu přetrvával Elizin trochu nepříjemný zvyk přicházet aodcházet smagickým puf! Zrovna když stál pan Harrow ve dveřích potemnělých stájí, všimla si Olivie, že se začíná zvedat strašidelná mlha. To znamenalo, že se Eliza chystá přízračně zjevit! Jejda! Olivie předpokládala, že je jediná, kdo ji ve skutečnosti vidí, ale riskovat to nehodlala!

„Bylo moc pěkné si svámi popovídat opoezii atak,“ začala před sebou Olivie hnát pana Harrowa do vozu, adokonce mu iotevřela dveře. „Ale já teď musím nakrmit svého poníka!“

„Jistě, jistě,“ přikývl pan Harrow. „Stejně už bych měl jít. Mám toho ještě spoustu na doručení.“

Když odjížděl pryč, zaslechl tak tichý apřízračný smích, až se oklepal. Nevěřil na duchy, atak na to rychle zapomněl. Podíval se do poznámkového bloku, kam má jet dál.

„Princ!“