© 2022, Alisio, une marque des Éditions Leduc,

10, place des Cinq-Martyrs-du-Lycée Buffon 75015 Paris – France

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu nakladatele.

Translation © Vladimír Čadský, 2023

Cover © Daniel Pocar, 2023

© DOBROVSKÝ s.r.o., 2023

twitter.com/knihydobrovsky

www.facebook.com/KnihyDobrovsky.cz

ISBN 978-80-277-3928-8 (ePub)

ISBN 978-80-277-3929-5 (mobi)

přeložil Vladimír Čadský

Obsah

PŘEDMLUVA

EPIZODA I

OPAKOVANĚ POUŽITELNÉ RAKETY

STARSHIP

CESTA NA MARS

STARLINK

EPIZODA II

TESLA, POČÍTAČ NA KOLECH

BATERIE

JE V AUTĚ ŘIDIČ?

MEZIHRA

MEZI HYPERLOOPEM A PODZEMNÍ TESLOU

EPIZODA III

NEURALINK VS. UMĚLÁ INTELIGENCE

ELEKTRODY V HLAVĚ

ŽIVÝ POČÍTAČ

EPIZODA IV

OD KYBERPUNKU K „CYPHERPUNKU“

MUSK A BITCOIN

MUSK A KRYPTOMĚNY

PODĚKOVÁNÍ

Věnováno Élisabeth, Louise,

Gabrielle a Maximilienovi

„Pokusím se o všechno a dosáhnu toho, co se dá.“

Herman Melville,

Bílá velryba

překlad Marie Kornelová a Stanislav V. Klíma

PŘEDMLUVA

Elon Musk a věda

Dva filmy, dvojí atmosféra

Rok 2010: v jedné scéně Iron Mana 2 se Tony Stark naparuje v sále superelegantní restaurace v Monaku. Mezi superhrdiny je vykonavatelem spravedlnosti ve žluto-červeném robotizovaném brnění. Playboy, miliardář a vynálezce v pětihvězdičkovém podniku přitahuje pohledy všech. Po palácovém koberci nekráčí, ale vznáší se. Zdá se, že tohoto poloboha nedokáže nic zastavit. Když tu náhle od vedlejšího stolu vstane obr s téměř dětskou tváří. Dvojice se obejme. Stark našel sobě rovného: „Elon!“

Ano, je to opravdu on, ve filmu Jona Favreaua se objeví skutečný Elon Musk. Pro podnikatele jihoafrického původu, od roku 2002 naturalizovaného Američana, který se objevuje na titulních stránkách všech světových časopisů věnovaných technice a byznysu, to bylo něco jako filmová konfirmace, navíc v takovém předstíraně vznešeném prostředí. Všude vychvalují odvahu podnikatele, který se SpaceX přináší revoluci do kosmického průmyslu a s Teslou do průmyslu automobilového. Poloautonomní vozy jsou skvělým doplňkem Iron Manova brnění. Má to logiku, Musk je jeho skalním fanouškem a přiznává, že když obhlíží svoje průmyslové království, myslí na postavu z Marvelových filmů. A tady ho potkává v kině, s tváří jeho ikonického představitele Roberta Downeyho juniora.

O víc než desetiletí později to už taková sláva není. Elon Musk ovlivňuje filmové tvůrce i nadále, ale spolupráce se zadrhává. Jeho nesmírná průmyslová, technologická a finanční moc zneklidňuje. Film Adama McKaye K zemi hleď! (Don’t Look Up!) z produkce Netflixu je kousavou metaforou o tom, jak strkáme hlavu do písku před problémem klimatických změn. Tvůrci si s metaforou poněkud pohráli, a tak zde nejde o klima, ale o kometu řítící se k Zemi, schopnou zničit naši planetu. Astrofyzici ve filmu (hrají je Leonardo DiCaprio a Jennifer Lawrence) varují, vyhlašují poplach, křičí do ochraptění. Nic se neděje. Média i politici berou hrozbu na lehkou váhu. Dokud se neobjeví na obloze a nestane se hmatatelnou. Kometa je viditelná! Tehdy NASA vyšle misi, aby ji zničila, rozptýlila kamenné monstrum jako rozházené puzzle. Lidstvo může být zachráněno… Až na to, že zasáhne všemocný Peter Isherwell (v podání Marka Rylancea). Tento technologický guru si libuje v mediálních vystoupeních a obrátí se ke svým fanouškům ve scéně využívající pravidla keynotes[1] Steva Jobse. Ale spíše než zesnulého šéfa firmy Apple tento zloduch víc než silně připomíná Elona Muska. Peter Isherwell totiž řídí soukromou kosmickou společnost, pro kterou je kometa zlatý důl (ukrývá vzácné minerály nezbytné pro výrobu elektrických baterií). Zlosyn nechá in extremis zrušit program NASA a spustí svou vlastní vesmírnou misi. Ta je nabita nejnovějšími technologiemi a pracuje podle programu Made in Isherwell, jehož cílem je kometu vydrancovat a rozbít ji na nekonečné množství neškodných kamenů. Skvělé. „Ale kde jsou vědecké publikace?“ptá se ho astrofyzik Randall Mindy (DiCaprio).

„Publikace“ neboli články psané vědci podle metodických a rigorózních pravidel pročítají jejich kolegové, kteří pak posuzují kvalitu práce a buď ji schválí, nebo neschválí. Tyto články šíří výsledky výzkumu a drží prst na tepu akademického myšlení: princip, který lze jistě vylepšovat,[2] ale i tak je životaschopný… Konečně, pro starý svět to bylo dobré. Muskův avatar tímto směrem nejde. A DiCaprio to zklamaně komentuje: „V pořádku, všechno jsem pochopil, vy, vy jste dinosauři.“

„To je docela výstižné,“ souhlasí astrofyzik Franck Selsis, vedoucí výzkumu v laboratoři pro astrofyziku v Bordeaux (CNRS). V této souvislosti vyniká jeden z hlavních charakteristických rysů Muskovy metody. Jeho macešský přístup k jiné metodě, té vědecké. Muž projektů SpaceX, Tesla nebo Neuralink jako avatar K zemi hleď! „soustřeďuje ty nejlepší vědce v jejich disciplínách, protože mu to dovolují jeho značné prostředky, ale publikace s ‚peer reviewing‘[3] nenásleduje. Takže nikdo přesně neví, co dělá, proto mu vytýkají něco jako slepé svědomí,“ pokračuje Selsis. Ve filmu to skončí fiaskem. Avšak co přinese budoucnost utvářená Elonem Muskem ve skutečnosti?

Tato kniha není životopis…

… ale jen pokus hlouběji prozkoumat vztah tohoto mediálního šílence k vědě. Budu se snažit ukázat jeho konkrétní realizace na poli kosmického průmyslu, dopravy, medicíny, a dokonce i financí – oblast kryptoměn[4], jejich temné i světlé stránky. Tento podnikatel s tak širokým záběrem aktivit investuje do všech oblastí vědy 21. století: zaujímá postoj k umělé inteligenci, chce vnést revoluci do neurověd tím, že připojí počítače k našim mozkům, pohrává si s influencery, aby uvedl do pohybu virtuální měny. A nesmíme zapomenout na jeho poslední kousek, zakoupení Twitteru v dubnu 2022!

Na poli současných inovací staví vše na hlavu, ale jestlipak v tom všem najdeme i uspořádané vědecké myšlení? U kterých principů techniky, biologie či informatiky Musk posouvá hranice? Je v tom, co dokázal, něco opravdu novátorského, respektive „revolučního“, což je přívlastek, jímž ho jeho fanoušci a média tak rádi častují? Do jaké míry blufuje? A které problémy přesunul do slepé uličky, poněvadž by ho brzdily v jeho futuristických vizích?

Elon Musk vytváří napětí, poněvadž převrací dávno ustálené vědecké postupy. Podívejte se na případ Starlink: podnikatel využívá svou kosmickou společnost SpaceX k umístění tisíců satelitů na nízkou oběžnou dráhu Země. Ty mají vytvořit obrovskou soustavu pokrývající celou planetu světovým internetem. Tento krok je prezentován jako projev filantropie: každý člověk na zeměkouli má právo na přístup k internetu. Ale také to je, a to především, srdce Muskova ekonomického byznysu. Musk od předplatitelů Starlinku očekává příjem, který nezbytně potřebuje pro financování svých průmyslových aktivit.

Je tu ale problém: tyto satelity překážejí astrofyzikům v pozorování nebe. Zorné pole teleskopů je plné svítících bodů Starlinku na nočním nebi. „Byli jsme postaveni před hotovou věc a uvědomili jsme si, čemu musíme čelit, aniž tomu předcházela jakákoli debata. Znamená to, že když se začalo o Starlinku mluvit, bylo už všechno více méně hotové,“ hořce komentuje situaci Franck Selsis. „O věci se začalo diskutovat teprve ve chvíli, kdy se po celém světě rozezněly telefony, protože kolegové byli zděšení, jakmile uviděli řady světel pohybujících se po noční obloze,“ pokračuje.

Musk již desetiletí převrací způsob myšlení a činnosti průmyslníků v etablovaných sektorech, v nichž působí SpaceX a Tesla. „Rakety dosedající na Zemi? To nebude nikdy fungovat!“ „Elektromobily, které nahradí auta na benzín? Science fiction!“ To jsou paradigmata, která přichází zbořit. To vše s vizí a energií, jež působí potěšení všem novinám a webovým stránkám na světě, které nepřestávají vychvalovat a oslavovat jeho podnikatelský úspěch a vizi budoucnosti. Magazín Time ho tak v roce 2021 oslavoval jako „Person of the Year“, což se dočkalo mnohé kritiky a komentářů.

Jako novinář jsem mohl sledovat fenomén Musk řadu let. Pokušení nebrat ho vážně je velké. Jeho sarkastická prohlášení a jeho neustálé mediální kousky dráždí. Když odpálí petardu nahráním podcastu natočeného a online vysílaného na webu,[5] připomíná spíš Gainsbourga než Einsteina. Jeho zuřivé nadšení pro twitter, kde se oddává grotesknímu chvástání (jako když vyzval Putina k „souboji“, kde by „v sázce“ byla Ukrajina),[6] evokuje Trumpa. Jeden z mých partnerů, bývalý člen Generálního ředitelství pro vyzbrojování, vzpomíná, jak byly Američanovy nápady kdysi přijímány s pokrčením ramen: „Experti říkali, že rakety nebude možné používat opakovaně, že to je technicky neuskutečnitelné. Když Musk ukázal, že to umí udělat, stejní lidé tvrdili, že to nebude životaschopné ekonomicky. A dnes vidíme, jak daleko se to dostalo…“ Tento člověk vskutku mění svět. Vnesl do něj něco, čemu už můžeme říkat „Muskův čas“. „Co řekl, to udělal. Ale nikdy to neudělal v čase, který oznámil,“ shrnuje Christophe Bonnal, specialista na nosné rakety v Národním centru kosmického výzkumu (CNES), což je francouzská kosmická agentura.

Ti, kdo počátkem tisíciletí pokládali Elona Muska za fantastu, když prohlašoval, že bude investovat do kosmu, obracejí. V roce 2022, kdy SpaceX existovala již 20 let, se jeho společnost prosadila jako partner číslo 1 NASA, Americké kosmické agentury, a departmentu obrany Spojených států (DOD). Muskova společnost podniká razii na jejich satelity. Může se honosit tím, že má objednávky na zhruba tři čtvrtiny amerických institucionálních startů do vesmíru. Proto neustále se opakující kritika: takzvaný šampion mezi podnikateli Musk by bez veřejných peněz nebyl ničím. Spojené státy dotují SpaceX! Je také mnoho těch, kteří soudí, že tato společnost se stala prvním partnerem americké administrativy, aby proměnila ve skutečnost její program dominance v kosmu.

SpaceX dnes prosperuje v byznysu postaveném na zcela vertikálním modelu. Společnost vyrábí nosné rakety, satelity a zajišťuje servis. Taková situace je pro ni výhodná, poněvadž právě servis přináší nejvíce peněz. Elon Musk očekává, že intenzivní servis pro flotilu Starlink mu bude přinášet příjmy řádově ve výši 25 miliard za rok. Příjem tvořící srdce jeho ekonomického modelu… Proto se tolik snaží vše urychlit, aby flotila byla už plně akceschopná.

Z Evropy sledujeme Muska s úžasem. A bezpochyby také se závistí. U nás se „vertikalizace“ nepraktikuje. Společnost ArianeGroup, která vyvíjí nosnou raketu Ariane 6, nevyrábí zároveň satelity. To je úkolem francouzsko-německého Airbus Defense and Space (ADS) a francouzsko-italského Thalès Alenia Space (TAS), dvou evropských výrobců satelitů. Pokud jde o využití generovaných dat, to je realizováno dalšími společnostmi – například Eutelsatem, francouzským operátorem geostacionárních družic. Tyto průmyslové hranice, které jsou v Evropě pravidlem, provází chabá solidarita mezi zeměmi Evropské unie v otázce kosmu: například Německo poslalo do kosmu některé ze svých vojenských satelitů raději se SpaceX než s Ariane.

Další napětí se objevuje rovněž mezi Muskovými futuristickými vizemi a omezeními, která klade realita a jež nelze obejít. Zdroje naší Země totiž nejsou nevyčerpatelné (jestli se svět stane elektrickým, jak vyrobit baterie nezbytné pro všechny?) a zákony fyziky nelze znásilňovat (dýchat na Marsu nebudeme moci nikdy). Vize kolonizace rudé planety budila napřed úsměv, potom pokašlávání a nakonec hlasité protesty mnoha odborníků. Poukazují na řadu hmatatelných důvodů, pro které je, i přes veškerou užitečnost průzkumu, možnost života na Marsu vyloučena.

Ale kdyby nebylo takových snů, po Měsíci by se dnes procházel leda tak komiksový hrdina Tintin. Veřejnost to dobře pochopila a příběhu Elona Muska fandí. „Srovnávám ho s pikareskním románem,“ říká Christophe Bonnal s nadšením. „Každý den otočíte jednu stránku, každý den objevíte něco jiného. Sledujete ho plni zájmu a nevíte, co přijde.“ Pokud jde o otázku Marsu, Musk bez okolků tvrdí, že obydlení rudé planety by nebylo důsledkem úspěchu SpaceX, ale důvodem, proč byla tato společnost založena. „Často je prezentován jako transhumanista,“ komentuje Alban Guyomarc’h, koordinátor „bílé knihy“ Cíl Měsíc[7] a specialista na vesmírné právo. „Myslím, že navíc je i dědicem ruského kosmismu.“

Transhumanismus je myšlenka měnit lidský druh pomocí technologií. A právě o to jde Muskovi a jeho společnosti Neuralink: ta hodlá vyvinout mozkový implantát, který by nám dovolil kontrolovat počítače myšlenkou. Pokud jde o kosmismus, je tento myšlenkový proud souhrnně vyjádřen ve větě přičítané Konstantinu Ciolkovskému (1857–1935), jenž je pokládán za otce ruské a sovětské kosmonautiky. Podle něho „Země je kolébkou lidstva, ale přece nestrávíme celý život v kolébce“. Jinak řečeno, lidské bytosti je souzeno svou planetu opustit, protože její vůle a technologická síla se mohou realizovat jen v kosmickém měřítku, a naopak, vesmír ovlivňuje člověka.

To je ostatně jedním z určujících aspektů přitažlivé moci Elona Muska: vypadá upřímně. Dobrodružství Mars? Věří tomu. A to mu zaručuje důležitou výhodu oproti starým matadorům kosmického průmyslu. Pro ty staré, přesvědčené o pevnosti svého postavení a nezajímající se tolik o smysl své činnosti, je výroba raket stejná jako výroba kravat nebo čokolády. A pak se přihrne rebel Musk s vizí a určitou představou o kosmu… A oni nakonec vypadají jako vykopávky. „Mám skoro chuť říci, že ho víc zajímá tato filozofie než byznys plán,“ usmívá se Guyomarc’h. Tato „bezelstná upřímnost“ mu skýtá i další výhodu oproti aktérům New Space, nového vesmírného průmyslu, v němž významné místo zaujali soukromí aktéři, včetně jeho úhlavního nepřítele Jeffa Bezose.

Toto poselství se setkává s příznivou odezvou tím spíš, že podnikatel – v roce 2020 překročil hranici padesátky – se obrací přímo ke své generaci a neustále žongluje nadšenými odkazy na kino, komiksy, videohry a sci-fi. Tak například když testuje kapsli Dragon, první americké taxi pro Mezinárodní vesmírnou stanici po téměř deseti letech,[8] posadí na palubu figurínu Ripleyové. Ano, figurína si vypůjčila jméno postavy z filmu Vetřelec, kterou představovala Sigourney Weaverová. Na obrázcích vozu Tesla vyslaného do kosmu – byla to velká mediální senzace – potěšil fanoušky letmý pohled na kultovní knihu Douglase Adamse Stopařův průvodce po Galaxii. Přímo na ni odkazoval nápis „DON’T PANIC“ na palubní desce.

A uprostřed oceánu jsou plovoucí přistávací plošiny pro znovupoužitelné rakety. Jmenují se „Of Course I Still Love You“ a „Just Read The Instructions“, což jsou výpůjčky z knih skotského spisovatele Iaina M. Bankse,[9] v nichž jsou tyto výrazy názvy kosmických plavidel. „Banks, to je tvůrce cyklu Kultura, ztělesnění literární virtuozity,“ komentuje Irène Langletová, profesorka současné literatury na Univerzitě Gustava Eiffela. Banksovo dílo, ač se autor těšil mimořádné vážnosti, nebylo nikdy adaptováno pro film. Proto je široké veřejnosti prakticky neznámé. Musk přesto neváhá a odkazuje na něj. „V kultuře sci-fi, jako ostatně v každé kultuře, jsou reference, odkazy, které lidé nechají být a řeknou: ‚Já o tom vím víc,‘ aby tak testovali své okolí a viděli, kdo je skutečný znalec. Iain M. Banks patří k odkazům, které neidentifikují jen kulturu sci-fi, ale i jistou klasickou a vědeckou kulturu sci-fi, do níž se Musk hodlá zapsat.“

Tuto vášeň pro literaturu imaginárního světa si přináší z dětství. Mladý Elon, narozený roku 1971 do zámožné rodiny v Pretorii v Jihoafrické republice, je introvertní a únikem je pro něj čtení komiksů, sci-fi a fantasy. Poznamená ho rozvod rodičů a jeho vztahy s otcem se stávají konfliktními, respektive až traumatickými. Naštěstí je zde dědeček, Kanaďan Joshua Norman Haldeman, lékař, politik, muž nanejvýš zvídavý, který se usadil v jižní Africe z pouhého momentálního rozmaru. Je to fantaskní a dobrodružná osobnost: pilotuje jednomotorové letadlo a se svou manželkou Wyn realizuje odvážné letecké přelety (48 000 kilometrů tam a zpět mezi jižní Afrikou a Austrálií). Musk se domnívá, že svou velkou toleranci k riziku zdědil právě po něm, odhaluje jeho životopisec Ashlee Vance v biografii Elon Musk: Tesla, SpaceX a hledání fantastické budoucnosti.[10]

Jeho druhou vášní již od raného dětství je informatika. Elon se rozhodne velmi záhy odjet do Spojených států, eldoráda inovací a high-tech. Tento krok mu usnadní kanadské kořeny jeho matky. Roku 2002 se stává americkým občanem. V Kalifornii se k němu záhy přidává bratr Kimbal a dvojice se vrhá na techniku. Jejich prvním start-upem je Zip2, spojení Google Maps (ty ještě neexistují) a telefonního seznamu. Jinak řečeno služba na webu, která uživateli ukáže, kde je nejbližší pizzerie, čistírna nebo kino.

Jsou to pionýrské časy webu, kdy jsou bratři Muskovi nuceni pomoci si, jak umějí, aby měli fondy (a konexe) nezbytné pro svou práci. Upozorňují na sebe již při prvních prezentacích na marketingové scéně: aby nafoukli význam služby nabízené Zip2, Elon jí dodá masivní fyzický vzhled stroje. Vytvoří velkou skříňku, kterou pak připojí k jakémukoli počítači, a celek umístí na podvozek s kolečky.

Zip2 koupí počítačová společnost Compaq. Musk vydělá 22 milionů dolarů. Téměř všechno vrazí do dalšího projektu X.com, počátku internetového bankovnictví. V tu dobu je to velmi inovativní, ale také v souladu s dobovou tendencí: ve stejnou dobu konkurence zakládá společnost Confinity. Nakonec obě služby fúzují a vytvářejí pověstný PayPal. Prodej této společnosti eBay je pro Muska jackpot. Při operaci inkasuje 250 milionů dolarů, „tedy 180 milionů po zdanění“, upřesňuje Ashlee Vance. Ale předčasný důchod ho nezajímá, kapitál investuje do dalších projektů, které se stanou legendou. Přichází čas SpaceX, Tesly a Neuralinku.

EPIZODA I

Dobývání kosmu

OPAKOVANĚ POUŽITELNÉ RAKETY

Po použití nezahazovat!

Zrození New Space

„Král bez rozptýlení bude hluboce nešťastný muž.“ Tato diagnóza není nová, ve svých slavných Myšlenkách sní přišel již Blaise Pascal v17. století.

Elon Musk nadělal jmění prodejem své platební firmy PayPal, ale co si měl se svými miliony počít? Točit palci pod kokosovníkem ausrkávat jedno mojito za druhým? To není jeho styl. On hledá něco, pro co by se zase nadchl, vzrušení, chce mít pocit, že dělá něco, co přetrvá včase. Možná něco pro blaho celého lidstva?

Rok 2002 představuje vpodnikatelově životě zcela zásadní mezník. Toho roku získává americké občanství. Ale je to zejména rok, kdy milionář, nyní čerstvý třicátník, toto dilema vyřeší založením společnosti SpaceX. Má tak možnost znovu prožívat příjemné mravenčení způsobené kosmickou horečkou, jaké pociťoval vmládí při četbě sci-fi příběhů. Aerokosmická společnost, plným názvem Space Exploration Technologies Corporation, je založena 6. května 2002. Elon Musk tak našel možnost, kam na internetové aukční síni eBay investovat peníze získané prodejem PayPal– těchto 180 milionů dolarů odpovídá zhruba 164 milionům eur.

Dnes je SpaceX už přes dvacet let. To je krásný věk apříležitost kpohledu do zpětného zrcátka. Čas na první bilanci. Snosnými raketami Falcon 1, Falcon 9 aFalcon Heavy (byl iprojekt Falcon 5, ale ten se nerealizoval) je úspěch SpaceX očividný ajejí vyzývavá přítomnost voblasti letů do kosmu dráždí. Stačí se oní jen sněkým pobavit nebo brouzdat po internetu ahned objevíte nejrůznější zatrpklé komentáře, vracející se jako leitmotivy. Úspěch soukromé společnosti se pokoušejí relativizovat například tvrzením, že je vskrytu financována americkou vládou.

To je pravda, bez veřejných peněz by Muskova společnost nebyla ničím. Vjejím seznamu objednávek převažuje položka vypouštění nosných raket ve službách státu. Podle toho vypadá ifakturace: americké ministerstvo obrany (DOD) nebo NASA má roční příjem 16 miliard dolarů. Zhruba 60 procent peněz, které vydělá SpaceX.

Pomoc Spojených států na sebe vroce 2006 vezme specifickou podobu. Týká se výrobců Boeing aLockheed Martin, společností specializujících se na oblast obrany abezpečnosti: dvou nepominutelných velikánů leteckého akosmického průmyslu, výrobců raket Delta aAtlas, hlavních amerických nosných raket, schopných vynášet do kosmu sondy asatelity. Když se Boeing aLockheed rozhodly spojit jako United Launch Alliance, vznikl faktický monopol. Sblížení zalarmuje tehdejšího správce NASA Michaela Griffina, který se rozhodne nově rozdat karty: do hry přibere SpaceX a18. srpna 2006 jí přihraje tučný kontrakt na zásobování Mezinárodní vesmírné stanice (ISS).

Od té doby NASA aSpaceX kráčejí ruku vruce. Dokonce se zdá, že Muskova společnost je partnerem číslo jedna americké administrativy sjejí strategií kovládnutí kosmu. Ikdyž stát SpaceX skrytě subvencuje? Někteří skřípají zuby azdůrazňují, že ceny vyplácené Muskovi jsou nadhodnocené, DOD aNASA prý za vypouštění platí SpaceX dvojnásobek reálné ceny.

„Tento argument musíme značně zrelativizovat,“ tvrdí Christophe Bonnal. „Znamená vidět smítko voku bližního, ale ne břevno ve vlastním: neznám dnes žádného jiného výrobce nosných raket, který by nebyl vpodobné situaci.“ Evropská Ariane se ostatně takové pomoci těší prostřednictvím programu podpory vypouštění satelitů EGAS. Kdo chce vědět, kolik přesně stojí jedno vypuštění, má smůlu: žádné reálné ceny kdispozici nejsou, protože jsou předmětem přísného utajení. Arianespace dokonce žárlivě střeží iceny Ariane. Je třeba se opírat oto, co utrousí velcí hráči, ato možná ani není pravda…

Některé částky všedé zóně fakturace jsou přece jen oficiální. To je příklad nákladů amerických vládních misí, protože jsou institucionální, takže jsou zveřejňovány. Znich vyplývá, že mise Falconu 9 stojí stát zhruba mezi 95 a100 miliony dolarů (například vypuštění GPS). Takže je pravda, že mise pro vládu jsou účtovány dráž.

Je však nutné upřesnění: stačí surfovat po stránkách SpaceX azjistíte, že za misi Falcon 9 je ve skutečnosti účtováno cca 60 milionů dolarů… supřesněním „plus nadstandardní vybavení“. Mohlo by například jít oadaptér užitečného nákladu, propracovanější oproti základní verzi, složitější přípravný cyklus, více kontrol… Zkrátka, jako když si kupujete auto, fakturovaná cena pořádně vyskočí již jen díky těmto „drobným vylepšením“. „Ve vládních misích se tohle stává častěji anáklady na misi jsou pak mnohem vyšší,“ pokračuje Bonnal.

Veřejné peníze jsou tak bodem, který dovoluje dotknout se otázky New Space, zvlášť když se počátkem našeho století vynořil fenomén soukromého kosmického průmyslu. SpaceX tu evidentně slouží jako ukázkový vzor, ale na novém trhu vzniká mnoho dalších společností, znichž na prvním místě stojí Blue Origin Jeffa Bezose, zakladatele Amazonu aMuskova největšího soka. „New Space neznamená, že stát zmizí, ten je stále plně přítomen anejeví ochotu odejít,“ podotýká koordinátor „bílé knihy“ Cíl Měsíc Alban Guyomarc’h.

Stát investuje finance, ale nejenom to. „Nesmíme zapomínat, že kosmický průmysl přispívá krozvoji státní infrastruktury,“ pokračuje tento absolvent École Normale Supérieure. „Nemám na mysli jen odpalovací zařízení sgigantickým odpalováním raket, ale také výzkumné organizace, taktéž se podílející na vývoji kosmického průmyslu, svýznamným financováním zveřejných prostředků, zejména vzemích, jako je Francie.“ Je-li stát stále plně přítomen, je tomu tak izprávních důvodů: zmezinárodního hlediska nese odpovědnost za všechny objekty, které povolil vypustit ať již veřejnými, nebo soukromými subjekty.

Na druhé straně se pozice soukromých partnerů sNew Space změnila. Soukromé společnosti se zapojily již všedesátých letech minulého století, když Američané spustili program Apollo. Tehdy však byly jiné požadavky. „SpaceX ajejí společníci jsou dnes společnosti, které mají know-how,“ ujímá se Guyomarc’h opět slova. „Vesmírná agentura jim může svěřit celkový kontrakt. Už nejde oto, nechat vyrobit ten či onen šroub, ale objednat usubdodavatele více méně celý program.“

Soukromý sektor, který byl vminulosti pouhým vykonavatelem, vdobě New Space přichází snávrhy ainovacemi. „Know-how se přesunulo,“ pokračuje Guyomarc’h, „asoučasně stím irizika. Značnou část jich nyní nese soukromý partner. Podívejte se na vývoj posledních Falconů: poslední neúspěchy Elon Musk financoval zvlastních fondů. Největší světové jmění je dostatečně silné, aby to uneslo. Srostoucí silou soukromých vesmírných společností, které nelze obejít ajichž je SpaceX archetypálním příkladem, začala privatizace kosmického prostoru. Na úkor státu, který sice ztratil monopol, ale přesto je inadále zapojen apodílí se na některých projektech.“

Revoluce znovupoužitelných raket

Člověk si evidentně zvykne na všechno. Ale tyhle obrázky vsobě mají cosi magického. Vyvolávají údiv… Dne 6. února 2018 dva obrovské doutníky směřují plnou rychlostí kzemskému povrchu. Jsme zvyklí vidět startovat rakety směrem knebi, tohle je opak, ony se vracejí. Rakety přilétají zkosmu. Jak prolétají atmosférou, která je rozpaluje, zanechávají za sebou kouřovou stopu. Jejich spodní stupeň se najednou zažehne. Šlehají zněj plameny, oba bolidy zpomalují. Několik okamžiků předtím, než se dotknou země, se vysunou trojnožky, podobné drátům deštníku, jemuž chybí látka. Dva obrovské válce, nyní vybavené nohami, pomalu dosednou. Vzpřímené jako písmeno „I“ jsou zpátky na Zemi. Dokonalé asoučasné přistání dvou boosterů Falconu Heavy od SpaceX.

Jsou to pomocné pohonné jednotky extra těžké nosné rakety SpaceX, podobající se jejímu prvnímu stupni.[11] Jestliže je Musk vrací na Zemi, pak to není kvůli efektní scéně– ikdyž je ve hře také karta medializace těchto pro film natolik vděčných letů, že jsou online vysílány na webu. Cílem hry je bezpochyby mít možnost vypustit je znovu. Acontrario, když je raketa po vypuštění zničena, jakmile je mise splněna, je pro následující misi nutno postavit další, zcela novou. Jinak řečeno začít zase od nuly apoužít miliony dolarů na znovupostavení rakety. Ale je-li možné raketu kvynesení nákladu použít znovu, tyto miliony dolarů se ušetří.

Znovupoužitelná nosná raketa, to je novátorský princip vinoucí se historií SpaceX. Muskův geniální tah. Jedna ztěch myšlenek, které se při zpětném pohledu zdají být samozřejmé: taky přece neletíme zPaříže přes Atlantik do New Yorku, aby se letadlo po příletu vyhodilo. Blesk zčistého nebe… ale ne tak docela. Smyšlenkou opětovného použití si už pohrává několik vesmírných agentur.

Minulost nám vtomto ohledu nabízí různé příklady. Jistě, dnes již vysloužilý americký raketoplán, od roku 2011 vdůchodu, byl také znovupoužitelný. Nám bližší příklad: když jsem mezi dvěma akcemi navštívil letecké akosmické muzeum ve městě Le Bourget uPaříže, byl jsem velice překvapen, když jsem tam objevil prototyp letadla skolmým startem, jehož chování až překvapivě připomíná Muskovy kosmické oře. Představte si silný doutník na čtyřech nohách, svýškou přesahující osm metrů, spilotní kabinou na vrcholu. Tento „létající Átar[12]“ byl dílem francouzské společnosti Snecma (dnes Safran Aircraft Engines) zroku 1957. „Umožnil vyvinout letoun skolmým startem, koleoptéru,“ vysvětluje Mathieu Beylard, který vMuzeu letectví akosmonautiky odpovídá za kulturní avědeckou propagaci. „Po dosažení potřebné výšky měla přejít do horizontální polohy. Ale projekt byl opuštěn.“ Byl příliš nebezpečný, pilot se při prvním pokusu málem zabil.

Jistě, Átar není raketa. Nevyvíjel tah dostatečný kpřekonání zemské přitažlivosti (motor letadla pracuje tak, že spaluje palivo se vzdušným kyslíkem, zatímco motor rakety se pohybuje ve výškách, kde už je kyslíku příliš málo, atak si musí raketa vézt kyslík vnádržích ssebou). Přesto však mohl být pro Muska inspirací. To se už asi nikdo nedozví. Nutno říci, že jestliže podnikatel rád pořádá show anatáčí spoustu videí spřistáváním raket nebo sjejich pády, pokud jde ovědecké informace, platí absolutní pravidlo mlčenlivosti, prostě pusu na zámek.

„Otechnických otázkách Elon Musk absolutně nekomunikuje,“ potvrzuje Christophe Bonnal. „Nikdy neposlal příspěvek na žádný kongres.“ Máme na mysli vědecký článek, který by obsahoval přesný popis nosných raket. Typ informací, které nevměstnáte do 280 znaků na tweetu. „Nikdy například nenajdete nic, co by týmy SpaceX vypustily otrajektorii Falconu nebo jeho návratu na Zemi,“ pokračuje Bonnal.

Velké institucionalizované kosmické agentury, jako je NASA nebo ESA, postupují přesně opačně: jakmile něco objeví, oznámí to celému světu. „Slovo je umění, které je uElona Muska zcela zablokováno. Právo komunikovat má jen hrstka osob,“ zdůrazňuje Bonnal. Tyto vyvolené lze spočítat na prstech jedné ruky. Kdysi knim patřil ijeho viceprezident Tom Mueller, geniální návrhář raketových motorů, ten však vlistopadu 2020 ze společnosti odešel. Dnes může kmikrofonu Gwynne Shotwellová, operační ředitelka. Asamotný Elon, ofcourse. Zásada: „Nikdo jiný nemá právo mluvit, ať už by to bylo očemkoli,“ dodává Bonnal.

Osvých realizacích Musk skutečně mluví, jen když to je pro něj výhodné. Vysvětlovat „takhle pracuje motor“ nebo „takový je tlak na vstupu do čerpadla“, to není jeho parketa. Stejně jako Bezos sBlue Origin– mluví jen proto, aby si dělal reklamu. Vědecká metoda, která předpokládá publikování ve specializovaných časopisech apřijetí ostatními vědci… to ho naprosto nezajímá! „Musk je pravý opak,“ pokračuje Bonnal. „Přesto se súspěchem pustil do neznámých oblastí, které reálně vyžadují vědecké znalosti. Vezměte si návrat prvního stupně na odpalovací rampu. Ve chvíli, kdy se vrací do atmosféry, když je motor Falconu namířen dopředu akdyž se motory zapnou, je jeho interakce satmosférou velice složitá záležitost, které moc nerozumíme. Pracoval na tom, apřesto otom nezveřejnil ani slovo.“

Aono to funguje! První úspěšný návrat prvního stupně SpaceX se konal 21. prosince 2015. Hned po tomto přistání druhý stupeň nosné rakety perfektně poslal na oběžnou dráhu jedenáct satelitů společnosti Orbcomm. Tento skvělý úspěch se ovšem neobešel bez nepříjemných předchozích nehod. Tak například vlednu avdubnu téhož roku dva pokusy oznovuzískání prvního stupně skončily neúspěchem. Další pokus vlednu 2016 se nezdařil hned od začátku.

Jak šel pokus za pokusem, úspěšné znovupoužití prvního stupně se pomalu stávalo rutinou. Musk zařízení ještě vylepšil, když nosné rakety umístil na plovoucí základnu. Plošiny „Of Course IStill Love You“ a„Just Read The Instructions“, umístěné 1 200 kilometrů od odpalovací základny na mysu Canaveral, také zakusily několik neúspěchů, dnes však rutinně plní roli přistávacích plošin.

Hlavní inženýr