Severné more

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.lindeni.sk

www.albatrosmedia.sk

Katarína Vargová

Severné more – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

SKETCH

~ 1 ~

Mesiace som podvedome zatínala zuby. Vždy som si to uvedomila až vo chvíli, keď ma rozbolela sánka a v stoličkách mi začali pulzovať nervy. Čím viac som sa snažila uvoľniť, pootvoriť ústa, povoliť stisnutie, tým viac mi zuby ťahalo k sebe. Mesiace som poriadne nespala, prevaľovala sa v posteli, fajčila na balkóne a od únavy nad ránom vracala len penu. Schudla som tak, až mi koža tesne obťahovala kosti.

~

Cestovala som nekonečne dlho, vlakom, pôvodne to mala byť pokojná šesťhodinová cesta, predstavovala som si, ako za oknom prvýkrát uvidím more, ako si budem čítať, a keď mi stŕpnu nohy, prejdem sa po uličkách a dám si kávu v reštauračnom vozni. No pri pobreží zaliala koľajnice voda. Železnica je postavená len pár metrov od mora, takže keď začnú zúriť búrky, hladina sa nebezpečne zdvihne a zničí trať. Štyrikrát som prestupovala s mojou obrovskou batožinou. Teraz som príliš chudá aj na dvíhanie kufrov, silnejší vietor ma ohne v bokoch ako papier. Nikto mi nepomohol, ani jeden muž, všetci okolo mňa len preleteli, mne praskalo v kolenách a do očí sa mi tlačili slzy.

~

Môj nový dom smrdí ako pleseň a pivo, moja izba ako múzeum. Steny sa rosia, v nose sa mi vzduch mení na kvapôčky vody a vlasy sa ihneď zvlnia. V celom dome je neporiadok, prázdne škatule od pizze, ohorky z cigariet zahasené v pohároch, koberce zalepené od vyliatej kávy.

Bol podvečer, keď som otvorila dvere svojho nového domu, a v obývačke pod spacákom driemal Sketch.

Okrem toho, že smrdí náš dom a moja izba, smrdí aj Sketch. Sketch je môj spolubývajúci, ktorý v dome žil zjavne pridlho sám. Sketch páchne ako ryby, pracuje v prístave. Zľakol sa, keď som ním zatriasla, aby sa zobudil. Museli mu oznámiť, že prídem, no on sa tváril, akoby o ničom nevedel, akoby som bola vnútri neprávom. Dlho chodil po dome, šomral niečo so zvláštnym prízvukom, ktorému zatiaľ poriadne nerozumiem, a ukazoval na jednotlivé veci. Na kozub, na chladničku zatvorenú v skrini, na kohútik, na vchodové dvere. Prosila som ho, nech mi to zopakuje pomalšie alebo aspoň hlasnejšie, ale on nado mnou len mávol rukou, skončil v obývačke, sadol si za stôl a ušúľal si cigaretu. Zapálil si a o minútu sa rozozvučal požiarny alarm. Bez slova vyliezol na stoličku a s cigaretou v kútiku úst alarm vypol.

V tomto mestečku zatvárajú všetky obchody o piatej, tak som sa v tú noc zakryla Sketchovým spacákom. Pod spacákom som mala oblečené ešte štyri vrstvy, aby som sa od chladu v izbe netriasla.

Nevedela som zaspať, ale bála som sa vyjsť z postele aj z izby, Sketch mi trochu naháňal strach. Možno preto bol prenájom taký lacný, lebo k domu dostanete aj Sketcha a všetok jeho bordel. A bordel je to posledné, čo teraz v živote potrebujem.

~

Sketch vstáva do práce o piatej ráno, stavia lode, alebo ich opravuje, možno sa na nich plaví, zachytila som len slovo lode. Keď sa zobudí, chvíľu vybrnkáva na bendže nezmyselné melódie, potom spustí v obývačke požiarny alarm rannou cigaretou, nahlas nadáva, oblečie si montérky, ktoré vyzliekol predošlý večer v obývačke, vyjde a zabuchne dvere.

Ešte pred ôsmou som zašla na nákup, kúpila som si periny, obliečky a čistiace prostriedky, a kým bol Sketch v práci, upratala som celý dom. Napínalo ma, keď som umývala šálky s plesnivým zvyškom kávy a oškrabávala z tanierov zaschnutý kečup. Trvalo sedem hodín, kým som dostala dom do normálneho stavu, no stále páchol ako pivo. Sketch ho v obývačke totižto varí, vlastne nevarí, pivo iba kvasí vo veľkej plastovej nádobe vedľa gauča.

Keď sa vrátil a uvidel uprataný dom, nepotešil sa, ani nenahneval, povedal len: upokoj sa trošku, dievča. Sketch ma volá dievča, lebo moje meno prepočul a asi ho ani nezaujíma.

~

V dome je opäť taký neporiadok ako predtým, lebo som začala chodiť do práce a večer sa nevládzem ani pohnúť, nieto ešte upratovať. Kúpila som si ojazdený bicykel, ktorému škrípu brzdy, každé ráno polhodinu šliapem do kopca, aby som to stihla a neprišla neskoro. Pracujem v reštaurácii ako čašníčka, zo začiatku som nerozumela, čo si ľudia objednávajú, no už som sa naučila jedálny aj nápojový lístok naspamäť. A aj tak si všetci objednávajú buď rybu s hranolčekmi, alebo hovädzí burger. Keď mám poobednú zmenu a zatváram, môžem si vziať zvyšné hranolčeky a nedojedenú polievku so sebou. Už viackrát som takto doniesla jedlo Sketchovi, upečené hovädzie mäso, ktoré si nikto neobjednal, či rybu, čo mala priveľa kostí na to, aby sa podávala zákazníkom. Mám pocit, že ma má odvtedy Sketch o čosi radšej. Ryby nosí domov občas aj on, ale nikdy som sa ich neodvážila zjesť, podozrievam ho, že sú to zdochliny z prístavu.

Práca mi pomohla s nespavosťou, večer spokojne zaspím a zobudí ma až požiarny alarm. Týždeň som prosila Sketcha, aby chodieval fajčiť von alebo aspoň do kuchyne, kde alarm nie je, no on sa tváril, že môjmu východoeurópskemu prízvuku nerozumie, aj to vravel, nerozumiem tejto východnej angličtine, dievča, upokoj sa.

Ani ja, ani Sketch nemáme peniaze, tak vymyslel, že si kúpime sliepku. Vajcia sú strašne drahé a ja ich môžem jesť od rána do večera, kúpime si sliepku, na farme pri meste nestojí ani libru, ušetríme veľa peňazí, povedal a boli sme dohodnutí.

~

Znova ma začali trápiť nočné mory. Zaspím pokojne, ale budím sa spotená, s krikom alebo s plačom. V snoch som často v Bratislave, rutinne opakujem rôzne činnosti a mám sklený pohľad, väčšinou sa na seba pozerám z výšky. V snoch sa objavuješ aj ty. Držíš mi hlavu pod hladinou vody, plávajú popri mne Sketchove mŕtve ryby a ja nemôžem dýchať.

Ráno po ďalšom sne ma nezobudí alarm, ale búchanie kladiva. Sketch v záhrade stavia kurín. Dnes má voľno, no len pred chvíľou začalo svitať. Ani on pre čosi nemôže spávať. Vyjdem pred dom v pyžame, sadnem si v záhrade na lavičku a ušúľam si cigaretu zo Sketchovho tabaku. Potom mu pomáham zatĺkať klince. Po celý čas mlčíme, Sketch trochu spieva, lebo nemá rád úplné ticho.

Poobede ideme za mesto na farmu, dlho sa po nej prechádzame, slnko svieti a vonku cítiť jar. Sketch mi dovolí hladkať zvieratá a ani veľmi nešomre. Potom vyberáme kuriatko. Všetky sú takmer rovnaké, teperia sa natlačené v jednej ohrádke, skáču si po hlavách, nahlas pípajú a ja vravím, pozri, aké sú vydesené, vezmime si všetky. Sketch ma zastaví a potom vyberáme, ktorá budúca sliepka bude naša, on vyberá väčšie kuratá a ja zase celkom maličké, nakoniec privolí na môj výber a my si ho v škatuľke odvážame.

~

Vybrala som chorľavé kuriatko. Už cestou domov prestane pípať a nechodí po škatuľke, len v rohu ťažko dýcha. Celú noc pri ňom so Sketchom presedíme v obývačke, mierime naň stolovou lampou, aby mu nebola zima. Sketch chodí fajčiť von, aby sa kuriatko nenadýchalo dymu. Po polnoci od vyčerpania zaspíme s hlavami na stole a keď sa uprostred noci zobudím, kuriatko je mŕtve. Zatrasiem Sketchom, zobudí sa a nadáva a zúri, mali sme vziať to staršie, vravel som ti to! Potom zakúri v kozube doskami, ktoré nepoužil na kurín, a kuriatko spopolní. Pozeráme sa, ako škatuľa horí a popritom pijeme Sketchove domáce pivo. Chutí ako pokazené a má oveľa viac percent než ozajstné pivo. Do rána sa strašne opijeme.

Vychádza slnko a Sketch sa so mnou chce vyspať. Hladí ma po stehnách a vraví mi, že by som bola krásna, ak by som nebola taká vychudnutá. Ja som už príliš opitá na sex, Sketch tiež, tak sa len podoprieme a vyjdeme do mojej izby, spadneme do postele a ja sa do nej povraciam.

~

Sketchovmu plánu s kuraťom dáme ešte druhý pokus. Síce kuriatko prvé noci prežije, ale celkom iste z neho rastie kohút. Zhruba v čase, keď Sketch hrá na bendže, kohút Sketch kikiríka. Sketch pomenoval kohúta po sebe. Vyhlásil: nikdy nebudem mať syna, ktorý by sa mohol volať po mne, tak aspoň kohút bude môj menovec.

Ako sa vlastne naozaj voláš? spýtala som sa.

No Sketch.

A ty chceš deti, dievča? pýta sa ma o pár hodín neskôr. Varím polievku, Sketch sedí na linke, pozoruje ma a hrá na bendže. Varím hráškovú polievku, ktorú ma naučila mama, len voda, hrášok, bujón a dve vajcia, celkom mi to ide, tak experimentujem a pridám o vajíčko viac, aby bola hustejšia.

Nechcem.

Jasné, si primladá na deti, hovorí Sketch do melódie.

Pri varení sa cítim úplne dospelá, ale nechce sa mi s ním o tom baviť, tak mu len podám varechu, miešaj! prikážem a vyberám opraté veci z práčky. Aj opraté Sketchove veci stále páchnu ako mokrý chlap.

~

Sketch berie mňa a nášho takmer dospelého kohúta Sketcha na výlet. Požičia si od kolegu auto a ideme asi dvadsať kilometrov na opustenú pieskovú pláž, Sketch je presvedčený, že kohút chce vidieť more. Držím kohúta cestou na rukách, lebo mi zakáže dať ho do škatule, a tak mi doďobe ruky. Každým dňom je agresívnejší a Sketch je na neho hrdý, že sa vie brániť.

Na pláži nikto nie je. Máme plný kufor jedla. So Sketchom sme včera dostali výplatu. Na okraji pláže je postavený nákupný vozík z Asdy a pod ním spravené ohnisko. Košík zjavne slúži ako gril.

Som nadšená, ale Sketch nado mnou zase len mávne rukou, tu všetci kradnú košíky, grilujú na nich, alebo z nich spravia doplnok do záhrady. Kohútovi Sketchovi ani na chvíľku nenapadne utiecť, človek Sketch mu na zem vysype zrno a on sa celé doobedie zabáva tým, že ho vyďobáva spomedzi zrniek piesku.

Grilujeme párky a klobásky, jeme syr a pijeme lacné víno, Sketch iba trochu, aby mohol šoférovať. Opaľujeme sa, driememe. Fajčíme cigarety a Sketch mi rozpráva vtipy, ktorým nerozumiem. Smejem sa, aby mal radosť. Smejem sa, lebo som šťastná. Naplno sa smejem, rehocem a v tej chvíli sa Sketch ku mne otočí a pobozká ma normálnym zamilovaným nežným bozkom. Chutí ako klobása. Kohút Sketch vydáva do ticha zvláštne zvuky. Som zmätená, odtiahnem sa a posadím.

Sketch, neuraz sa, ale ty nie si veľmi príťažlivý muž. Celý život smrdíš ako ryby a tabak, hovorím položartom.

Ale Sketch sa urazí: čo ty chceš, dievča? Čo ty vlastne chceš a načo toto robíš?

Čo robím?

No, toto! Rozhodí rukami, berie pod pazuchy kohúta, ten ho nahnevane ďobe do predlaktia, vo vrecku hľadá kľúče od auta, nastupuje a odchádza. Rozbehnem sa, som pomalá, zúfalo kývam za odchádzajúcim autom.

Doriti, Sketch! Doriti s tebou! kopem do piesku.

O pätnásť minút Sketch pricúva späť na pláž, pomôže mi pobaliť zvyšné jedlo a nepovie ani slovo.

~

Už dva týždne nám pískajú radiátory. Pískajú tak silno a prenikavo, až mi ide vybuchnúť hlava. Fénujem si vlasy, kým ma nezačne páliť pokožka na hlave. Vysávam celý dom, dokonca povysávam aj pod sedačkou. Snažím sa ten otrasný hluk prehlušiť. Radiátory sú to jediné, čo v našom dome vydáva nejaký zvuk. A ešte kohút. Človek Sketch celé dni mlčí, nehrá na bendže a fajčiť chodí ku kurínu, kde čosi šepce kohútovi.

Sketchova prítomnosť mi zvláštne chýba, snažím sa s ním všemožne uzmieriť. Varím rôzne jedlá a potom mu nechám porciu pri mne na stole. Sketch okolo mňa prejde akoby nič, jedlo si ani nevšimne. Až keď odídem a zatvorím sa do izby, priblíži sa ako divé zvieratko, ktoré si chce človek skrotiť, a rýchlo jedlo zje. Väčšinou je také hnusné, že by som sa ani nečudovala, ak by ho ignoroval úplne.

Z toho, ako mlčí a ako je v dome ticho, sa idem zblázniť, tak jeden večer idem do baru. Je tam práve noc talentov, ibaže ani jeden hudobník talent nemá a s každou pesničkou je to horšie a horšie. Popri tej hroznej hudbe sa pri mojom stole striedajú starí chlapi, najmladší má cez päťdesiat, a snažia sa ma zbaliť. Vyzerám až tak zúfalo? Alebo staro? Pred polnocou sa unavená a trochu opitá vrátim domov, vojdem do Sketchovej izby, prederiem sa horou špinavého oblečenia na podlahe, vleziem k nemu pod perinu a zaspím.

~

Kohúta nám roztrhala líška. Sketch ho našiel ráno zahrdúseného v záhrade. Našla som Sketcha plakať v obývačke, alarm prenikavo pískal. Pozbierali sme zvyšky kohúta a spopolnili sme ho rovnako ako moje chorľavé kuriatko. Nepili sme, iba fajčili, a keď v kozube ostal iba popol, vzali sme ho, nasadli na najbližší autobus a odviezli sa na pláž, kde sme s kohútom Sketchom boli kedysi grilovať. Rozsypali sme jeho popol do mora, sedeli sme v piesku a tvárili sa strašne vážne, až mi to v jednej chvíli začalo byť smiešne, trhalo mi kútikmi. Sketch si to všimol, chvíľu sa mračil a potom sa začal smiať aj on.

SABRINA

~ 2 ~

Od únavy sa mi zmenšili oči, od smädu mi navreli pery a z lodičiek mám otlaky. Najhoršie sú na tom kĺby pod palcami. Pulzuje mi v nich ešte hodiny po návrate z práce. Sketch ešte nie je doma, je zhasnuté, po pamäti kráčam po schodoch do mojej izby. Otvorím dvere a zasvietim.

V mojej posteli ktosi spí, dievča, tvár mu zakrýva maska na spanie s obrázkom jednorožca a husté čierne kučery. Jeden prameň vlasov sa dvíha pod výdychmi. Dva kufre ležia roztvorené na podlahe, vedľa nich plné tašky IKEA. Jej veci sú rozťahané po celej izbe, po mojej izbe, po poličkách, je rozložená na komode, na pracovnom stole, akoby tu bola doma. Pichnem do nej ukazovákom, prihováram sa jej, snažím sa ju zobudiť. V ušiach má oranžové štuple. Dievča sa po mojich pokusoch otočí na chrbát, zamraučí, spí ďalej.

V mojej posteli spí Sabrina, končatiny má roztiahnuté do tvaru hviezdice, opäť ňou zatrasiem a ona sa mi otočí zadkom. Vzdám to.

Čakám na Sketcha v obývačke, nohy si močím v lavóre s kuchynskou soľou, aby ma kĺby prestali bolieť. Zaspím s nohami vo vode.

Zobudím sa celá dolámaná na dievčenský chichot a buchot hrncov. Rozospatá prídem do kuchyne a vidím Sabrinu, ako niečo vzrušene rozpráva Sketchovi. Sketchova tvár žiari. S každým jej slovom nežnie. Vrásky sa mu celkom vyhladia. Dokonca sa smeje. Sabrina ma vystíska, predstaví sa mi, popod nos mi strká koláč, ktorý už stihla upiecť, typický britský dezert, jablkový crumble. V dome je podozrivo teplo, Sabrina stihla zakúriť, založila oheň v kozube, netuším, kde zobrala drevo. Okamžite žiarlim.

Sabrina spustí: Cestou sa mi pokazilo auto, odstavila som ho na diaľnici, privezú ho zajtra, prišla som v kabíne kamióna, bola som taká unavená, tvoja posteľ, tá najlepšia v dome, náhradný kľúč bol v kvetináči ako vždy, ako za starých čias, som fotografka, mám aj internetový magazín o životnom štýle, aj predcvičujem jogu, robila som už všetko, bola som všade, so Sketchom sme sa spoznali, keď som ešte študovala, Sketch, pamätáš? Školu som nechala, škola života, to je lepšie, už je to dávno, ako dlho sme neboli v kontakte? Ako dlho sme sa nevideli? Minimálne rok, už si mi chýbal, Sketch, pozajtra je obrovská párty, ktorú nafotím, v starej továrni, musíte prísť, to ste ešte nevideli, na Slovensku už vôbec nie, Slovensko je blízko Rumunska, mám tam kamošky, dnes večer vyberieme vhodný outfit. Pre teba aj pre Sketcha.

Sabrina, to je one man show, nepotrebuje partnera, nepotrebuje dialóg. Na nič sa nás nepýta a všetko nám oznamuje. Sketch sa na ňu oddane pozerá, žerie každé jej slovo, ja sa hanbím, že jej závidím. Sabrina nás vezme do mojej izby, vyťahuje z kufrov a z tašiek excentrické šaty, rozhadzuje ich po posteli. Sketchovi podá ružovú košeľu a farebné traky, to si nikdy neoblečie, myslím si, ale Sketch sa hneď prezlieka a obzerá v zrkadle. Sabrina mu zapína košeľu, hladí ho po tvári. Keď je šťastný, je takmer pekný. O chvíľu chytí aj mňa, do vlasov mi dá čelenku s indiánskym vzorom, s pierkami nafarbenými na čierno. Akú máš nádhernú tvár! vzdychne a preťahuje mi tričko cez hlavu, navlieka ma do červeného overalu. Stojíme so Sketchom oproti zrkadlu a naše odrazy sú mi cudzie, Sabrina dodala tomuto domu farbu a zvuk. Ste krásni! Úžasní! Rozhadzuje rukami a oblečená len v spodnej bielizni sa prehrabáva horami vecí.

~

Týždne so Sabrinou sú akoby zrýchlené. Neustále varí a čímsi nás kŕmi, quinoou a tempehom, bulgurom, pohánkou, ustricami a homármi, jedlom, o ktorom som v živote nepočula a nikdy ho neplánovala ochutnať. Sketcha už moje biedne špagety a vajíčka na všetky spôsoby nezaujímajú, naložených tanierov sa nedotkne a čaká, čo mu pripraví Sabrina. Spia spolu v posteli, jej aromatické sviečky a vonné tyčinky prerazili chlapskú spoteninu, ružové chlpaté vankúše obsadili posteľ, lampy s červenými tienidlami robia v izbe atmosféru. Zarámovaný plagát z filmu Sabrina s Audrey Hepburn je opretý o stenu. To jediné naznačuje, že Sabrina tu nie je na dlho, že tu nekotví. Keď priviezli Sabrinino pokazené auto, bolo plné na prasknutie, celý jej život zložený v kufri, pripevnený na streche, na zadných sedadlách. Z každého miesta, ktorým prechádza, si svojím chlpatým ružovým majetkom rýchlo spraví domov.

~

Sabrina šoféruje ako šialená, natlačí sa tesne za volant, búši do klaksónu, vulgárne kričí na ostatných vodičov, prekračuje rýchlosť. Berie nás surfovať a tých tridsať minút k moru sa mi zdá nekonečných, chce sa mi vracať. Severné more je nepokojné, naráža o skaly, vlny sa lámu a penia pri pobreží. Trblieta sa, čierne a krásne, mám pred ním rešpekt, žiadna stredomorská idylka. Čajky prenikavo škrečia. Vtáky pobrežníky sa nechávajú unášať vlnami, namáčajú si hlavy a opäť sa vynárajú.

Bojíš sa? pýta sa ma Sketch.