Ideální trasy pro…

Znalce umění a architektury

Starobylé chrámy, čínské domky s tradičními obchůdky či francouzské koloniální paláce – to vše na vás ve Vietnamu čeká, v Ho Či Minově Městě (trasa 1), historickém centru Hoi An (trasa 8) nebo Hanoji (trasa 12).

Milovníky slunce a pláží

Vietnam se díky svému takřka nekonečnému pobřeží může pochlubit řadou nádherných pláží jako stvořených pro odpočinek i vodní radovánky (trasy 4 a 5).

Poznávání tajů Čamské říše

Království Čampa ovládalo střední část Vietnamu po mnoho staletí. Vydejte se do starobylých chrámových komplexů a citadel a seznamte se se stále živou kulturou soudobých Čamů (trasy 4 a 9).

Labužníky

Vietnamská kuchyně si ve světě vydobyla zasloužené renomé. O jejích kvalitách se sami přesvědčte v Hanoji (trasy 12 a 13), Hue (trasa 10) a Ho Či Minově Městě (trasy 1 a 2).

Výpravy za horskými kmeny

Vietnamské hornaté vnitrozemí obývá celkem 54 uznaných národnostních menšin. Seznamte se s životním stylem a tradicemi některých z nich (trasy 6, 7 a 15).

Objevování moderního Vietnamu

Za poslední desetiletí se Vietnam neuvěřitelně změnil. Za bujarým nočním životem, kvalitními nákupy a zábavou vyrazte do Ho Či Minova Města (trasy 1 a 2), Hanoje (trasy 12 a 13) či Nha Trang (trasa 5).

Outdoorové aktivity

Ekoturistika si ve Vietnamu své místo na slunci zatím teprve hledá, přestože země má v tomto ohledu opravdu co nabídnout. Neváhejte a vypravte se do zdejší nádherné přírody (trasy 7, 14, 15 a 16).

Fanoušky vojenské historie

Historie Vietnamu je s trochou nadsázky historií válek. Ta poslední, s Američany, stále rezonuje v myslích mnoha Vietnamců. Nahlédněte do stinných stránek historie (trasy 1, 2 a 13).

Úvod

Vítejte ve Vietnamu. Seznamte se s jeho místopisem, zvyky a kulturou, nahlédněte do tajů zdejší kuchyně a historie. Nechte si poradit, kam zajít za zábavou a nákupy.

Pagoda Tran Quoc v Hanoji

Objevte Vietnam

Politická i ekonomická situace ve Vietnamu se za poslední tři dekády výrazně zlepšila. Díky tomu sem každoročně přijíždějí statisíce turistů z celého světa, aby se osobně seznámily s historií země, její kulturou i nejnovějším moderním rozvojem.

Vietnam je zemí paradoxů. Hluboce zakořeněné tradice se tu mísí s nejmodernějšími výdobytky, přičemž kapitalismus a komunismus si tu podávají ruce. Není to tak dávno, co byla země vnímána jako jakési ztělesnění hrůz války; tu dnes naštěstí připomínají jen zrekonstruované podzemní tunely, které se proměnily v turistické atrakce, a siluety tanků pokojně odpočívající v muzeích.

Vietnam nabízí svým návštěvníkům neuvěřitelné množství historických pamětihodností a přírodních krás. Jeho chloubou jsou nádherné písečné pláže, omývané tyrkysovými vodami oceánu, stejně jako divoká pohoří pokrytá nekonečnými porosty lesů. Ulice vietnamských měst a městeček jsou plné života a barev. Přestože zemi stále řídí komunistická vláda, která si v žádném případě nenechá mluvit do politické a kulturní orientace země, z pohledu zahraničního turisty je právě nyní ta správná doba k návštěvě země – podpora státu totiž z velké části směřuje právě do oblasti cestovního ruchu a výsledky jsou na první pohled patrné. Vietnam se začal okolnímu světu otevírat přibližně před třiceti lety a změny, které tu za tuto krátkou dobu nastaly, jsou takřka neuvěřitelné. Životní podmínky obyvatel se výrazně zlepšily a dopravní infrastruktura je dnes na takové úrovni, že prakticky celá země je bez problémů přístupná.

Shrnuto a podtrženo, cestování po Vietnamu je dnes jednodušší, hotely pohodlnější a restaurace kvalitnější, než tomu bývalo kdykoli v minulosti. Na druhou stranu Vietnam nezapomněl ani na svoji minulost, neboť právě kvůli ní mnozí turisté do země míří, nicméně přednost dnes dostává prezentace přírodních krás země. Místní lidé jsou navíc velmi srdeční, přátelští a často vysloveně dychtí po kontaktu s cizinci.

Národní identita

Více než dvoutisíciletá historie Vietnamu je protkána osudovými střety s mocným severním sousedem, Čínou. Žádná jiná země v jihovýchodní Asii nebojovala tak dlouho s čínskou nadvládou. Na jihu se Vietnam naopak více než tisíc let potýkal s neméně mocnou Čamskou říší, kterou si definitivně podrobil až na počátku 18. století císař Minh Mang.

V dnešním Vietnamu často zaslechnete slogan „Vietnam je zemí, ne válkou“. Po skončení 2. světové války býval totiž Vietnam celých 35 let vnímán jako synonymum pro válku – bojoval totiž nejdříve s Francouzi, poté s Američany a nakonec s fanatickými Rudými Khmery. Snad právě kvůli dlouhým letům neustálých bojů a soupeření si Vietnamci vytvořili tak silný pocit národní identity. Zdejší kulturní dědictví je na jednu stranu silně zasaženo čínskými vlivy, zároveň je však osobité a nezaměnitelně jihovýchodoasijské.

Geografie

Centrem severního Vietnamu je Hanoj, založená před více než tisícem let. Ekonomiku úrodné oblasti v deltě Rudé řeky ovládá tradiční zemědělská výroba. Směrem na západ k hranicím Laosu a na sever k hranicím Číny se táhnou pohoří, obývaná příslušníky menšinových kmenů.

Ve střední části země se u břehů Jihočínského moře rozkládá celá řada pobřežních provincií. Právě tady najdete Hue, starou císařskou metropoli dynastie Nguyen, a nejvýznamnější komplex čamských památek My Son.

Dominantou jižního Vietnamu je bývalé hlavní město Saigon, dnes známé pod názvem Ho Či Minovo Město, které stále zůstává ekonomickým a kulturním srdcem země. Zároveň je i jakousi vstupní branou do světa řeky Mekong. Zatímco Hanoj je spíše městem decentním, Ho Či Minovo Město září do noci kolotočem světel a neonů.

Jak již bylo zmíněno výše, cestování po Vietnamu se díky značným investicím do dopravní infrastruktury znatelně zlepšilo. Silnice i letiště jsou nyní daleko kvalitnější, země je navíc protkána hustou sítí železnic. Určitým problémem může být neexistence jakéhokoli spolehlivého systému městské hromadné dopravy, takže ideálním dopravním prostředkem v Hanoji i Ho Či Minově Městě zůstávají taxíky. V blízké budoucnosti by mělo být v Ho Či Minově Městě zprovozněno metro, v Hanoji je v současnosti ve výstavbě vlaková nadzemní dráha.

Historická architektura

Hanojská architektura je jakýmsi mixem čínských a francouzských stylů, většina zdejších budov pochází z posledních dvou století. Nejkrásnější ukázky koloniálního stavitelství najdete ve Francouzské čtvrti. Město je rovněž plné chrámů a pagod, ve kterých splývají vlivy čínské a vietnamské chrámové architektury v jedno. Zapomenout nesmíme ani na typické zástupce sovětského socialistického realismu a moderní architekturu, která se v podobě mrakodrapů začala v Hanoji objevovat v posledních letech.

Také v historickém přístavním městě Hoi An nese architektura známky čínského a francouzského vlivu, nezanedbatelnou stopu tu zanechal i vliv japonský. Dokonale zachovalou francouzskou koloniální architekturu můžete obdivovat v horském letovisku Da Lat, kterému se zcela vyhnula ničivá léta indočínských válek.

Rovněž Ho Či Minovo Město je pestrou směsicí vietnamských, sovětských, francouzských a čínských stylů. Stejně jako v Hanoji jsou hlavní ozdobou zdejších ulic francouzské koloniální paláce, bohužel v rámci modernizace mnohé z nich již nenávratně zmizely pod pásy buldozerů.

Obyvatelstvo

Asi 86 % obyvatel Vietnamu tvoří Vietové, známí též jako Kinhové. Na území Vietnamu přišli z jižní Číny, kde dodnes žijí jejich komunity, dodržující prastaré kulturní zvyky a obyčeje. Zbylých 14 % populace Vietnamu je oficiálně rozděleno mezi 54 etnických skupin, i když ve skutečnosti v zemi existuje až několik set menšin.

Nejpočetnější národnostní menšinou ve Vietnamu jsou etničtí Číňané (Hoa), kterých v zemi žije zhruba jeden milion. Jejich předci přišli z jižních čínských provincií Kuang-si, Kuang-tung, Fu-ťien, Če-ťiang a Tchaj-wan.

Čamové žijí zejména v provinciích Ninh Thuan a Binh Thuan, v oblasti delty Mekongu a ve východní části sousední Kambodže. Kdysi bývali nejmocnějším národem v oblastech centrálního pobřeží a v částech Kambodže a Laosu, dnes se jejich počty ve Vietnamu pohybují okolo 150 000. Čamové z pobřeží jsou v drtivé většině hinduisté, zatímco ti z oblasti delty Mekongu převážně muslimové.

Horské oblasti ve středním Vietnamu jsou domovem dalších etnických menšin. Francouzi je nazývali les Montagnards a patří k nim Muongové, Maové, Eduové, Jaraiové, Bahnarové a Sedangové. Významnými minoritami jsou i obyvatelé hornatých oblastí v severním Vietnamu, z nichž nejpočetnější jsou Tayové, Thajové, Hmongové, Daové a Nungové.

Život ve městech

Jelikož ve městech často žijí celé generace v jednom malém domku, každodenní život tu „přetéká“ na ulici. Na vaše smysly a peněženky tu budou permanentně útočit pouliční prodejci, mnozí z nich v sedlech bicyklů, holiči či leštiči bot, tu a tam vás ohrozí některý z účastníků chaotického dopravního mumraje. I v poklidnějších čtvrtích mají místní ve zvyku shromažďovat se na chodnících, aby si mohli poklábosit či koupit nějaké ovoce od právě projíždějícího obchodníka.

V posledních letech přibylo v ulicích mnoho aut a motocyklů, což má za následek takřka permanentní dopravní zácpy. Vláda reagovala vydáním mnoha nařízení, podle kterých mohou být všechny předměty bránící chodcům v pohybu či blokující dopravu zabaveny. Výsledkem je neutuchající hra na schovávanou mezi policií a pouličními prodejci, majiteli obchodů a stánkaři, kteří jsou nuceni schovávat své stolky, plastové židle a košíky před zraky strážníků.

Podnebí

Na jihu Vietnamu se pravidelně střídají období dešťů a období sucha. Intenzivní dešťové srážky přichází v polovině května a trvají až do poloviny prosince. Prší tu prakticky každý den, sice jen přibližně hodinu denně, zato však velmi silně. Lijáky očekávejte nejčastěji v odpoledních hodinách či navečer. Nejvyšší teploty tu panují od konce února do konce dubna, kdy rtuť na teploměru běžně stoupá až k 35 °C.

Počasí ve středním Vietnamu je ovlivněno monzuny. Období sucha tu nastává mezi lednem a zářím, intenzivní srážky přichází v říjnu a trvají do poloviny ledna. Rozdíly mezi ročními obdobími tu nejsou tak výrazné, pršet tu může kdykoli. Nejvlhčím městem ve Vietnamu je Hue, kde stejně jako v celé oblasti západní vysočiny prší prakticky každý den.

V severních částech země se střídají čtyři roční období. Od května do září tu panuje horké a vlhké léto, většina srážek přichází právě v tomto období. Zima nastává na konci prosince a trvá až do začátku března, počasí je relativně chladné a vlhké. V horských oblastech mohou teploty klesnout až k bodu mrazu.

Místní zvyklosti

Většina bank, poskytovatelů služeb a úřadů otevírá od pondělí do pátku mezi 7.30–8.30, s polední přestávkou mezi 11.30–13.30. Zavírá se mezi 16.00–17.00. Otevírací doba muzeí je přibližně stejná, většinou bývá zavřeno v pondělí. Obchody zaměřené na turisty mívají otevřeno 7 dní v týdnu od 8.00 do 21.00. Tržnice otevírají již v 5.30 a zavírají již kolem oběda. Výjimkou jsou obří tržnice v centrech měst, které často zůstávají otevřené až do večera.

Turisté bydlící v hotelích či penzionech nemají povinnost se osobně registrovat na policii. To za vás udělá personál hotelové recepce, který váš pas k nezbytné registraci na policii zane se. Pas vám vrátí hned příští den ráno.

Politika a ekonomika

Vietnamská socialistická republika (jak zní oficiální název) je zemí s komunistickým státním zřízením. Nicméně již od roku 1986 země v souladu s oficiální politikou doi moi směřuje k „socialisticky orientovanému tržnímu hospodářství“. Vietnamská ekonomika funguje na relativně svobodných základech, do ideologických a politických záležitostí si však vládnoucí komunisté mluvit nenechají. Díky uskutečněné privatizaci a mohutným zahraničním investicím (které paradoxně přichází zejména z USA) je vietnamské hospodářství v současnosti ve velmi dobrém stavu.

Velký vliv na oživení vietnamské ekonomiky mají i v zahraničí žijící Vietnamci, zvaní Viet Kieu. Mnozí z nich uprchli ze země po pádu Saigonu, usadili se ve Spojených státech či Austrálii a celá léta posílají svým příbuzným, kteří ve Vietnamu zůstali, tvrdou západní měnu. Odhaduje se, že touto cestou přiteče do Vietnamu každoročně okolo 7 miliard dolarů. Vzhledem k postupnému stárnutí zahraniční vietnamské populace se nad těmito příjmy stahují mračna, a vláda proto opakovaně vyzývá své Viet Kieu, aby se do vlasti vrátili „na důchod“, popřípadě tu investovali.

Vedle ekonomických reforem doi moi se v zemi do určité míry rozběhly i reformy sociální, které přinesly obyvatelstvu relativní svobodu v oblasti náboženského vyznání a kulturních aktivit. Rychlým změnám ve vietnamské společnosti prospívají i takové věci, jakými jsou přístup k internetu, kabelová televize, dostupnost západní filmové a hudební produkce či zvýšený příliv zahraničních turistů.

Krajina v okolí vesnice Kenh Ga

Pláž Bai Sao Beach na ostrově Phu Quoc

Při návštěvě Vietnamu si nenechte ujít...

Drink při západu slunce v Hanoji. S blížícím se soumrakem se vydejte na střechu hotelu Sofitel Plaza a ve zdejším Summit Lounge si dopřejte večerní drink. Nechte se okouzlit nádherným výhledem (viz str. 102).

Výšlap do okolí Sapy. Kolorit pohoří na severu je tvořen krásou majestátní přírody i pestrou směsicí horských kmenů, žijících v této oblasti již po tisíciletí. Vydejte se do hor z horské chaty Topas Ecolodge, ležící asi 20 km od města Sapa, a daleko od davů si vychutnejte okouzlující chvilky samoty uprostřed nádherné přírody (viz str. 95).

Procházka po liduprázdném Hoi An. Historické centrum Hoi An je takřka nadpozemsky krásné. Přivstaňte si a vyrazte do města hned po rozbřesku, kdy tu potkáte jen místní (viz str. 58).

Návštěva Válečného muzea. Pokud chcete alespoň trochu pochopit, jakými hrůzami Vietnam a jeho obyvatelé museli za války projít, je toto muzeum v Ho Či Minově Městě takřka povinnou zastávkou (viz str. 33).

Ochutnávka my quang a cau lau. Při návštěvě Danangu si dopřejte misku lahodné polévky my quang, v Hoi An zase vyhledejte místní specialitu cau lau. Oba zmíněné pokrmy patří k tomu nejlepšímu, co vietnamská kuchyně nabízí (viz str. 14).

Procházka podél jezera Ho Hoan Kiem. Brzy ráno a navečer jsou břehy tohoto hanojského jezera plné místních, kteří tu hrají badminton, cvičí jógu či jen tak korzují. Právě tady můžete nasát i klidnou atmosféru vietnamské metropole (viz str. 74).

Plavba po Dračí zátoce. Nasedněte na džunku a vyrazte na romantickou plavbu do Dračí zátoky, kde se z modrých vod vypínají k nebi tisíce vápencových útesů. Vychutnejte si noční plavbu pod oblohou plnou zářivých hvězd či ranní tai-či na palubě (viz str. 96).

Západ slunce v dunách Mui Ne. Vydejte se k písečným dunám v Mui Ne, kde si možná budete připadat jako na Sahaře. Zdejší písek se při západu slunce halí do neuvěřitelných odstínů rudé barvy, což dozajista ocení milovníci fotografování (viz str. 40).

Nákupy na plovoucích trzích. Ranní plovoucí trhy v deltě Mekongu jsou zážitkem na celý život. Vstaňte tak brzy, jak je to jen možné, nejlepší atmosféra je tu rozhodně před osmou hodinou ranní (viz str. 39).

Návštěva císařských hrobek. Prožijte neopakovatelný den v bývalé císařské metropoli Hue, obklopeni příkrovem vznešenosti starobylých panovnických hrobek. Nezapomeňte na zdejší kuchyni, jež byla určena urozeným jazýčkům (viz str. 66).

Město Lang Son na severovýchodě země

Luxusní zboží je dnes ve Vietnamu běžně k mání

Východní brána v Hanoji

Užitečné tipy:

Kdy přijet. Záleží na tom, do které části země máte namířeno. Na jihu je totiž zcela odlišné počasí než na severu. Ale ani návštěva v období dešťů nemusí být špatná, deště jsou sice intenzivní, nicméně krátké. Navíc příjemně ochlazují ovzduší a celá země je díky nim svěží a rozkvetlá.

Jídlo ve stáncích. Pokud chcete ochutnat místní speciality v pouličních jídelnách a vývařovnách, vždy si vybírejte ty plné zákazníků. Budete mít jistotu, že tady se podávají čerstvé a nezávadné pokrmy.

Voda a led. Chcete-li se vyhnout případným střevním potížím, raději pijte jen balenou vodu a nealko, popřípadě čaj a kávu. Led je sice většinou nezávadný, ale pokud vám jej budou odsekávat z velkého kusu přímo na chodníku, raději pokračujte dál.

Krémy na opalování. Přivezte si raději svůj krém, na který jste zvyklí. Mnohé místní produkty totiž navíc fungují jako bělidla na kůži.

Plánujte dopředu. Vstupenky do vodního loutkového divadla v Hanoji si kupte hned ráno nebo ještě lépe den předem, představení bývají často beznadějně vyprodaná. To platí dvojnásob o víkendech.

Zůstaňte v teple. Sapa a hornaté oblasti na severu Vietnamu mohou být nepříjemně chladné. Pokud sem přijíždíte v zimě, nikdy si nezapomeňte přibalit teplé oblečení. V některých levnějších hotelích a restauracích se netopí, takže v noci je v nich pořádná zima.

Víza. Dávejte si pozor na zprostředkovatelské agentury, které nabízejí on-line tzv. visa on arrival. Můžete se s nimi dostat do problémů.

Kopie pasu. Jestliže chcete mít originál pasu vždy u sebe, pořiďte si před odletem jeho kopii. Tu pak můžete použít například při registraci v hotelu či na policii.

Učte se od místních. Vietnamci jsou vždy nadšení, pokud se s nimi snažíte komunikovat v jejich jazyce. Správnou výslovnost se z knih ale sotva naučíte, proto raději požádejte o pomoc s vyslovováním základních frází například recepční ve vašem hotelu.

Vstávejte brzy ráno. Ve Vietnamu je zvykem vstávat velmi brzy ráno. Chcete-li na nejrůznějších místech zažít opravdovou atmosféru, nezbude vám, než si také přivstat.

Zpomalte. Vietnamci jsou zvyklí na ležérní životní tempo. Svůj volný čas často tráví klábosením u kávy a pozorováním okolního světa. Relaxujte a alespoň na chvilku se k nim připojte.

Bia hoi. V Hanoji si nenechte ujít příležitost ochutnat to nejlevnější pivo na světě, bia hoi. Určitě vás svou chutí příjemně překvapí.

Menší bankovky. Na drobné platby, například za taxi či za balenou vodu, nemusíte hned použít bankovku v hodnotě 500 000 dongů. Z praktických důvodů při sobě raději noste dostatek bankovek v hodnotě 10 000 dongů.

Obuv do deště. Pokud do Vietnamu přiletíte v období dešťů, jsou ideálním řešením žabky. S nimi se nemusíte obávat ani těch největších lijáků...

Nákupní centrum Diamond Plaza v Ho Či Minově Městě

Rau thom, podávaný jako příloha k hlavnímu jídlu

Stravování

Podstatou vietnamské kuchyně je hledání harmonie a vyváženosti pěti chutí – sladké, kyselé, hořké, pálivé a slané. Ať si dopřejete jeden pokrm, či se zúčastníte slavnostnějšího aktu o více chodech, váš gurmánský zážitek bude vždy naprosto dokonalý.

Vietnamská kuchyně je lehká, chutná, velmi zdravá a neuvěřitelně pestrá. Základní potravinou je rýže (com), kterou doplňují maso, ryby a zelenina na mnoho způsobů. Mnozí Vietnamci dokonce tvrdí, že jídlo bez rýže ani vlastně není jídlem. Není tedy divu, že jednou z nejběžnějších otázek, následujících ihned po seznamovacím rituálu, je „An com chua?“, doslova „Už jste měl rýži?“ Základními položkami vietnamského menu jsou čerstvé bylinky, kořeněné vývary, zvlášť podávané „namáčecí“ omáčky a nejrůznější dochucovadla. Většina omáček je připravována z nuoc mam, pronikavě páchnoucí rybí omáčky.

Vietnamská kuchyně čerpá z kuchyně čínské, výraznou stopu v ní zanechaly i kuchyně francouzská, portugalská, khmerská a čamská. Z Číny pochází zejména smažení na oleji, jarní závitky, nudle a sójová omáčka, Francouzi přispěli bagetami, sladkým pečivem, paštikami a mléčnými výrobky. Z Francie a Portugalska dorazily do Vietnamu i káva, černý pepř, brambory a maniok. Kari a další koření převzala vietnamská kuchyně s největší pravděpodobností od Čamů a Khmerů, jejichž gastronomické zvyklosti byly silně ovlivněny kuchyní indickou.

Regionální kuchyně

Z kulinářského hlediska se dá Vietnam rozdělit na 3 části: sever (s Hanojí), jih (s Ho Či Minovým Městem) a centrální oblast (včetně Danangu, Hue a Hoi An). Každá z nich má specifické hlavní chody i svačinky a každá používá zvláštní ingredience.

Neoficiálním národním pokrmem je pho, polévka s rýžovými nudlemi. Obvykle se jí k snídani. Rýžové nudle s kousky hovězího (bo) či kuřecího (ga) masa se zalijí horkým, aromatickým vývarem, dochutí chilli, limetkou či omáčkou a pokrm je připraven ke konzumaci. Na jihu se ke každé misce polévky podává talíř plný bylinek. Hanojskou specialitou jsou bun cha, vepřové masové kuličky opékané na dřevěném uhlí, servírované v lehkém vývaru s nudlemi, se salátem a bylinkami.

Podle historických pramenů se polévka pho ve Vietnamu objevila v půli 80. let 19. století, v období francouzské okupace Hanoje. Její původ je zahalen tajemstvím, je však jasné, že vznikla spojením čínských a francouzských vlivů. Francouzi stojí za vznikem vývaru, jelikož v zemi zpopularizovali používání hovězího. Někteří badatelé tvrdí, že pho stvořilo vietnamské služebnictvo, které připravovalo pro francouzské pány tradiční pot-au-feu. K potvrzení teorie používají fakt, že název pho byl odvozen z francouzského feu.

Město Hue, spjaté s buddhismem, je pověstné díky vegetariánským pokrmům a specialitám připravovaným pro císařský dvůr. Sídlila tu poslední vietnamská dynastie a mnohé z pokrmů byly určeny jen pro její příslušníky. Mezi speciality patří bun bo, nudle se smaženým hovězím masem, koriandrem, cibulí, česnekem, okurkou, chilli papričkami a rajským protlakem či bramborové placky banh khoai.

Ho Či Minovo Město nabízí návštěvníkům dost příležitostí k ochutnávce specialit z celé země. Mezi nejznámější místní pokrmy patří banh xeo, palačinka z rýžové mouky se smaženým vepřovým masem, krevetkami a výhonky mungo. K dalším, po celé zemi oblíbeným pokrmům, náleží cha gio, smažené jarní závitky s mletým vepřovým masem, krevetkami, krabím masem, houbami a zeleninou, zabalenými v tenkém rýžovém papíru. Podávají se v listu salátu, s čerstvou mátou a sladkou rybí omáčkou nuoc cham.

Jakýmsi poznávacím znamením vietnamské kuchyně je rybí omáčka nuoc mam, která se používá jako ingredience k přípravě mnoha pokrmů i samostatně jako „namáčecí“ omáčka k jarním závitkům či k „syčícím plackám“ banh xeo. Kvůli nepříjemnému zápachu a extrémní slanosti vám však pravdě podobně nějaký čas potrvá, než jí přijdete na chuť. Je však skvělým protipólem a zároveň doplňkem celkově nevýrazných a velmi jemných příchutí vietnamských pokrmů. Vyrábí se především na pobřeží ve městech Phan Thiet a Phu Quoc. K její přípravě se používají ančovičky, které se společně se solí nechávají dlouhých šest měsíců fermentovat v obřích dřevěných sudech.

Stravovací zařízení

Pouliční stánky

Na pravou vietnamskou kuchyni narazíte i na ulici. Na chodnících či na tržnicích jsou roztroušeny stovky stánků, jejichž majitelé se většinou specializují na jeden pokrm. Poznávacím znamením takových míst jsou hrnce zahalené v oblacích páry a množství zahradních plastových židlí. Jídlo z těchto „podniků“ většinou rychle zmizí, takže pokud si tu chcete dopřát pravou vietnamskou snídani, buďte na místě před devátou hodinou ranní. Na oběd přijďte přesně v poledne a na večeři mezi šestou a sedmou večerní. Velkým plusem vietnamských stánků je i cena zdejších pokrmů, která je v porovnání s ostatními zeměmi stále velmi nízká a v přepočtu se pohybuje okolo 20 až 50 korun na osobu.

Stánky stojí prakticky v každém vietnamském městě a většinou nabízejí jídla, jejichž příprava není náročná na čas ani na suroviny. Očekávat tak můžete tradiční nudlové polévky či dušené hovězí maso se zeleninou. Všudypřítomné jsou i stánky s nakrájeným ananasem, mangem či kvajávou, na ulici dostanete i šálek skvělé vietnamské kávy. Zkrátka nepřijdou ani ti z vás, kteří zatouží po vydatnějším pohoštění – nabídka nejrůznějších pokrmů a nápojů je opravdu bohatá.

Co se kde prodává, poznáte podle nápisů na stánku nebo na kárce prodejců. K nejběžnějším druhům rychlého občerstvení patří nejrůznější smažené či grilované pokrmy, nudlová polévka pho či ca vien, kuličky z rybího masa na špejli.

Nabídka se liší region od regionu. Na severu patří k oblíbeným jídlům bun cha, plátky vepřového masa s vlasovými nudlemi. V centrální části jsou nejpopulárnější „rychlovkou“ jemné knedlíčky banh bao. Čím se dostáváte dále na jih, tím patrnější je v pokrmech přítomnost kokosového mléka a limetkové šťávy. Typickým bodem jídelníčku jižního Vietnamu jsou nudle se zeleninou hu tieu mi a smažené rýžové koláčky banh bot chien.

Všeobecně se dá říct, že jídlo ze stánků je zdravotně nezávadné, nicméně raději dodržujte několik zásad. Chcete-li do nápoje led, vždy si vyberte ten v kostkách, nikoli jeho drcenou variantu. A dávejte přednost plodům, které si můžete sami oloupat; již oloupané a nakrájené ovoce ležící hodiny na slunci přímo vybízí nejrůznější zákeřné bakterie k hostině.

Jídelny, kantýny a bufety

Na trošku vyšší úrovni je stolování v levných jídelnách a bufetech. Ty bývají také součástí obchodů a většinou nabízí jednu až dvě speciality – nudlovou polévku či rýži s masem a zeleninou. Otevřeno tu bývá většinou na snídani a večeři; v čase oběda je však často zavřeno, jelikož Vietnamci tradičně obědvají doma. Výjimkou jsou tzv. rýžové bufety nabízející tradiční rýžový pokrm com binh danh s sebou. Nabídka jídel často bývá jiná ráno a jiná večer, záleží na tom kterém podniku. Jídelní lístky tu ani nehledejte, k pití vám nabídnou maximálně ledový čaj nebo kolu.

Vietnamské restaurace

Zahraniční restaurace

Fastfoody

Fastfoody západního typu dorazily do Vietnamu v porovnání s okolními státy se zpožděním. Mezi nejoblíbenější patří korejská obdoba McDonalds Lotteria, KFC a Highlands Coffee, což je „vietnamský Starbucks“. Nedávno se objevily i americké originály a například Burger King.

Nápoje

Ovocné koktejly

Káva a čaj

Víno

Rýžové víno