Obsah

Ideální trasy pro...

Úvod

Objevte Berlín

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky

Doporučené trasy

Hlavní památky autobusem

Charlottenburg

Tiergarten

Potsdamer Platz a Kulturforum

Okolí Braniborské brány

Z Unter den Linden na Alexanderplatz

Museumsinsel

Scheunenviertel

Friedrichstraße a Gendarmenmarkt

Checkpoint Charlie

Kreuzberg

Prenzlauer Berg

Friedrichshain

Potsdam

Praktické informace

Ubytování

Restaurace

Noční život

Tipy A–Z

Užitečné fráze

Literatura a film

O publikaci

Ideální trasy pro…

Obdivovatele architektury

Projděte se kolem Sony Center a dalších budov ze skla a oceli v okolí Potsdamer Platz (trasa 4), seznámit se rozhodně musíte i s historickými stavbami na bulváru Unter den Linden (trasa 6) či na Gendarmenmarkt (trasa 9).

Návštěvníky klubů

Dlouhou noc lze strávit ve středu Berlína v živě pulzující čtvrti Scheunenviertel (trasa 8) plné hospod, barů a klubů anebo zamířit do trochu alternativnějších čtvrtí Kreuzberg (trasa 11) či sousední Friedrichshain (trasa 13).

Příznivce umění a muzeí

Některé z tras vás zavedou na Muzejní ostrov zařazený do seznamu UNESCO, kde najdete pět muzeí světové úrovně (trasa 7), a odpoledne potom do galerií centra Kulturforum v okrsku Tiergarten (trasa 4).

Zájemce o dějiny studené války

Ponořte se do historie studené války na Checkpointu Charlie a v sousedním muzeu Haus am Checkpoint Charlie (trasa 10). Potom se můžete vzdálit davům turistů a podél pozůstatků zdi dojít až k muzeu pod širým nebem East Side Gallery (trasa 13).

Labužníky

Skvělé restaurace najdete po celém městě, ale nejlepší výběr je asi ve čtvrti Scheunenviertel (trasa 8) nebo v bohémském okrsku Prenzlauer Berg (trasa 12).

Nákupní maniaky

Udělejte si procházku po bulváru Kurfürstendamm ve čtvrti Charlottenburg a rozhodně se zastavte v největším obchodním domě evropského kontinentu KaDeWe (trasa 2). Poté zamiřte do východního Berlína a prozkoumejte luxusní butiky v nákupním centru Friedrichstadt Passagen (trasa 9).

Milovníky pruských paláců

Dopřejte si čas na návštěvu největšího paláce a parku krále Fridricha Velikého – Sanssouci u Postupimi (trasa 14), jež se dá pohodlně zvládnout jako jednodenní výlet veřejnou dopravou z centrálního Berlína.

Fanoušky památek 2. světové války

Prozkoumejte oblast kolem Braniborské brány a ulice Wilhelmstraße, kde měl kdysi Adolf Hitler svůj bunkr (trasa 5). Válku připomínají rovněž Památník holocaustu či stejně působivý Památník německého odporu (trasa 4).

Úvod

Poznejte místopis, zvyky a kulturu Berlína. V průvodci navíc najdete základní informace o gastronomii, historii a také tipy, co všechno můžete v Berlíně podniknout.

Objevte Berlín

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky

Berlín, asi nejzelenější metropole Evropy

Objevte Berlín

S Berlínem jsou spjaty triumfy i tragédie evropské historie jako snad s žádným jiným městem kontinentu, a navíc je městem, které si svou minulost díky mnoha muzeím, památníkům a celé řadě dalších historických budov neustále připomíná.

Berlín se nachází ve východní části Německa, přibližně 80 km západně od polských hranic a asi 150 km na jih od pobřeží Baltského moře. Leží v Severoněmecké nížině (nejvyšší kopec na území Berlína, zvaný Großer Müggelberg, dosahuje výšky pouhých 115 m n. m.), pro niž je typická suchá a nepříliš úrodná půda a poměrně malý počet řek. Berlín se rozkládá na soutoku dvou z nich – Sprévy (německy Spree) a Havoly (německy Havel).

Samostatná spolková země Berlín (město je jednou z 16 spolkových zemí Německa) pokrývá plochu 892 km2, od severu k jihu se území města táhne v délce 38 km a od východu k západu v délce 45 km. Berlín se dále administrativně dělí na 12 obvodů či městských částí, jejichž hranice přibližně odpovídají historickému vývoji regionu. Navzdory velikosti města není vůbec obtížné se v Berlíně orientovat ani přesouvat, a to díky moderní síti dálnic a též rozsáhlému a dobře fungujícímu systému veřejné dopravy.

Městské obvody

Návštěvníci, kteří byli v Berlíně naposledy před 25 lety a dříve, budou bezesporu ohromeni změnou vzezření jednotlivých Bezirke (městských obvodů). Centrem města je obvod Mitte, kde se nacházejí hlavní kulturní instituce. Obvod Tiergarten se zeleným parkem téhož jména leží od Mitte na západ a dostanete se přes něj do městské části Charlottenburg, která bývala vždy luxusní „výkladní skříní“ města, byť od pádu Berlínské zdi to není už tak moc patrné. Jižně od centra se nachází čtvrť Kreuzberg, kde najdete spíše novější dominanty, ale též alternativní kulturu i rozsáhlou tureckou populaci. Odtud na západ leží Schöneberg, jenž se v posledních dekádách stal oblastí, v níž se usazují spíše movitější Berlíňané (a mimo jiné též homosexuálové). Severně od obvodu Mitte se rozkládá městská část Prenzlauer Berg, jež prodělala podobný vývoj jako Schöneberg a z chudinské čtvrti se proměnila na mladý „trendy“ obvod s množstvím kaváren a stylových butiků.

Pro každý typ emoce, kterou ve vás Berlín dokáže vyvolat, má město svůj adekvátní symbol. Vznešený zámek Charlottenburg či památníky na bulváru Unter den Linden vzdávají čest slavné pruské minulosti, Braniborská brána zase symbolizuje obnovenou jednotu města. Budova Reichstagu vzbuzuje vzpomínky na návrat Německa k parlamentní demokracii, zatímco obří Olympijský stadion vystihuje touhu po bombastičnosti Hitlerova diktátorského režimu. Chaos na konci 2. světové války a destrukci města, způsobené nacistickým režimem, dokumentuje vybombardované torzo kostela císaře Viléma, hrůzy holocaustu potom celá řada větších i menších památníků rozesetých po celém Berlíně.

Východ a Západ

Když byl Berlín po konci 2. světové války rozdělen pod správu vítězných mocností, bylo více než příznačné, že sovětský sektor, který měl být podroben komunistickému experimentu, zahrnoval zejména dělnické čtvrti města, zatímco centrum Západního Berlína tvořila mnohem výstavnější „buržoazní“ čtvrť Charlottenburg. Po naprosté destrukci za 2. světové války byl východní sektor narychlo zastavěn v nenápaditém socialistickém stylu, v Západním Berlíně vyrostlo mnoho budov v období Wirtschaftswunder (tzv. Německého hospodářského zázraku).

Po znovusjednocení Berlína byly potom dvě skupiny obyvatel, zvyklé na odlišné ekonomické a sociální systémy, takříkajíc „hozeny do téže vody“, z čehož pramenily předem netušené problémy. Desetitisíce východních Němců se začaly usazovat v západní části, při čemž jim pomáhaly jak přímé podpory na bydlení, tak i rekvalifikační programy prosazované bonnskou vládou. Finanční břímě znovusjednocování nesli západní Němci, a tak si určitá menšina rozladěných Západoberlíňanů dokonce přála, aby Berlínská zeď nikdy nebyla zbourána.

Pro mnohé obyvatele východního Berlína bylo slučování se Západem rovněž značně problematické. Náhlý vpád tržní ekonomiky na ně měl někdy katastrofální dopad, lidé ztráceli „jistoty“ minulého režimu (viz rámeček Ostalgie).

Po spojení obou částí dříve rozděleného města zůstaly jejich infrastruktury ještě po mnoho let v podstatě odděleny a k jejich integraci dochází postupně. Městská doprava, elektrické vedení, telefonní linky či vodovodní a plynové potrubí – to vše bylo ve východním Berlíně značně zastaralé a modernizace byla nesmírně nákladná.

Kulturní obnova

Je nesporné, že pád Berlínské zdi a následná integrace obou částí města přinesly blahobyt a kulturní rozmanitost. Berlín má v současnosti tři operní domy, tři velké symfonické orchestry a dvě národní galerie, a bezesporu se tak stal centrem kultury znovu sjednoceného Německa.

Již od počátku devadesátých let expanduje Kulturforum v městské části Tiergarten, probíhá obnova Muzejního ostrova uprostřed řeky Sprévy a byla otevřena velká muzea, jako je třeba Židovské muzeum. Západoberlínské divadlo Schaubühne spolu s Berliner Ensemble, Volksbühne a divadlem Deutsches Theater ve východní části města dnes tvoří jednu z nejsilnějších divadelních scén na světě. Berlínský filmový festival je potom vlajkovou lodí německé kinematografie, která prošla výrazným tvůrčím obdobím zejména ve 20. letech 20. století, což připomíná Muzeum filmu a televize.

Počátek 21. století potom přinesl obrovský stavební boom v okolí náměstí Potsdamer Platz, jež se stalo na pět let snad největším staveništěm v Evropě; tehdy začala éra velkých architektonických změn města a tento proces pokračuje doposud. Po přestavbě náměstí Potsdamer Platz a třídy Friedrichstraße se tato část historického centra, tedy obvodu Mitte, proměnila v luxusní oblast města. Od roku 2012 se pak začala věnovat pozornost i některým starším částem bývalého Západního Berlína; byly zahájeny rozsáhlé developerské projekty v okolí zoo a třídy Kurfürstendamm, která si pořád uchovává status hlavní obchodní ulice Berlína. Berlíňané se však nikdy nenechávali příliš ohromit tím, co probíhá kolem nich. Velké a často i neblaze proslulé historické události jsou obyvateli města „absorbovány“ do jejich každodenního života s jakousi prozaickou a někdy až obdivuhodnou věcností.

Podnebí

Návštěvníci Berlína se velmi často mohou přesvědčit o tom, že mírné klima města je snad ještě mírnější, než si mysleli. Ačkoli severovýchod Německa je obecně o něco chladnější než západ země, jaro zde bývá zpravidla příjemně teplé a v létě potom město doslova kvete. Berlín si též utváří své vlastní mikroklima, protože budovy akumulují a udržují teplo. Proto bývá ve městě obvykle asi o 4 °C tepleji než v jeho okolí.

V létě dosahují teploty většinou 22–25 °C a málokdy klesnou pod 12 °C. Zimy jsou relativně studené s teplotami okolo nuly (v rozmezí –2 °C až +4 °C). Roční úhrn srážek je 571 mm, sněhová pokrývka nebývá příliš vysoká, sníh se ve městě občas objevuje v období od prosince do března.

Obyvatelstvo

Berlín je se značným náskokem největším sídlem Německa. Město samotné má zhruba 3,5 milionu obyvatel, v celé aglomeraci pak žije asi 4,4 milionu lidí.

Mladí v srdci

Kromě památek jsou tou nejzajímavější devizou Berlína jeho obyvatelé. Po celou dobu spletité historie důvěra ve vlastní schopnosti, odvaha a důvtip Berlíňanů vzbuzovaly obdiv okolního světa. Předsudky o Němcích a o Prusech zvlášť způsobují, že jsou často vykreslováni jako chladní a poněkud bezcitní jedinci. Takové předsudky se ale rychle ztratí, jakmile se setkáte s vřelým přijetím a specifickým humorem, kterým se mnozí obyvatelé Berlína vyznačují.

Město během celé své historie přitahovalo přistěhovalce. V 17. století přišli francouzští hugenoti, během 19. století Židé a v 60. letech minulého století pak značný počet tureckých a italských „gastarbeiterů“. A Berlín zůstává kosmopolitním městem i v současnosti – kolem 14 % (tzn. asi 500 000) jeho obyvatel má jiný než německý původ. Z tohoto počtu je nejvíce Turků (okolo 120 000), což z této menšiny činí vůbec největší turecky hovořící komunitu mimo Turecko. Všechny menšiny pak zpestřují sociální i gastronomické „klima“ města.

Ještě celkem nedávno měl jak východní, tak i západní Berlín věkově poněkud starší populaci, než je průměr ve většině jiných evropských měst srovnatelné velikosti. Tento trend se ovšem podstatně změnil po pádu Berlínské zdi. Mladá berlínská alternativní scéna nabrala na síle a tak trochu vrátila městu jeho pověst z dvacátých let minulého století, kdy bylo považováno za centrum nezávislé kultury.

Dnes tuto neustále rostoucí a měnící se metropoli navštíví okolo 11 milionů turistů za rok – a asi u všech se dostaví směsice úžasu a radosti z toho, že mají možnost toto úchvatné město poznat.

Místní nářečí

Rodilí Berlíňané mluví většinou rychle a používají dialekt, který zní poněkud tvrději a skřípavěji než spisovná němčina. Hláska ch je vyslovována spíše jako k, jako třeba zájmeno ich (já) uslyšíte jako ik. Předložka auf (na) se vysloví uf, číslovka ein (jedna) zase én a tak dále. Tomuto nářečí se přezdívá Berliner Schnauze (doslova „berlínská huba“) a bývá též spojováno s praktickým a pragmatickým přístupem místních lidí k životu.

Hospodářství

Z hospodářského hlediska byl Berlín dlouho městem na pokraji bankrotu. Když bylo město rozděleno na východní a západní část, vlády obou německých států mohutně podporovaly a dotovaly každá tu svoji část. Po znovusjednocení však proud dotací poněkud poklesl.

Přes veškerý rozvoj kultury, turistického ruchu, služeb a některých hi-tech průmyslových odvětví ostatní místní průmysl a obchod nestačí dorovnávat vznikající manko. Kvůli pochopitelným historickým souvislostem si přední mezinárodní společnosti i významné německé banky či pojišťovny zvolily za své sídlo jiná města v Německu (např. Mnichov nebo Frankfurt nad Mohanem). Je možné konstatovat, že vtipná poznámka berlínského starosty, že město „je sice chudé, ale sexy“, zůstává smutnou pravdou – stejně jako zdejší vysoká míra nezaměstnanosti.

Zelené plochy

Navzdory všemu tomu betonu, oceli a sklu je Berlín zřejmě nejzelenější metropolí Evropy; téměř 40 % jeho území pokrývají parky, lesy nebo vodní plochy. Kromě zelených ploch obvodu Tiergarten a řeky Sprévy v centru města jsou to například les Grunewald, řeka Havola a jezero Wannsee na jihozápadě anebo les Tegel a další jezera na severu. Město má na svém území rovněž vzkvétající zahrádkářské kolonie (například Lübars) a ve východní části jezero Großer Müggelsee i parkové plochy či lesy patřící ke čtvrtím Treptow a Köpenick.

Těsně za hranicemi města se potom nabízejí cíle dalších zajímavých výletů. Na opačné straně mostu Glienicker Brücke začíná město Postupim, kde určitě stojí za návštěvu zámek Sanssouci Fridricha Velikého s krásnými zahradami; můžete se rovněž projít lesy v okolí příměstských sídel Charlottenhof, Petzow či Werder, projet se na loďce po jezeře Templinersee anebo se vydat na pouť do kláštera Lehnin poblíž města Brandenburg.

Ostalgie

Jak dokumentuje film Good Bye, Lenin! (2003), pro některé občany bývalé NDR bylo znovusjednocení Německa pořádným šokem. Mnozí zánik tohoto státu sice akceptovali, ovšem jímá je určitá nostalgie (odtud termín „Ostalgie“) po starých jistotách, jako byly jistá práce, odborářské zotavovny nebo podnikové mateřské školky. Na určité výrobky bývalé NDR se rovněž vzpomíná s láskou – tyto tzv. Ostprodukte jsou dokonce občas předmětem retro módy. Trabant se dočkal jakéhosi „zmrtvýchvstání“ – restaurované vozy této značky dnes vozí turisty na Trabi-Safari ulicemi východního Berlína. Po celé bývalé NDR vznikla muzea nacpaná vším možným ze 70. a 80. let minulého století – tyto expozice vystavují věci každodenní potřeby. Také obchody se suvenýry a bleší trhy nabízejí nejrůznější retro cetky „made in NDR“.

Na druhou stranu je hodně východních Němců, kteří na vlastní kůži zažili „péči“ tajné policie Stasi, a ti pro podobnou nostalgii nemají pochopení. Vzpomínky na dobu studené války daly vzniknout dokonce celému odvětví turistického ruchu – zástupy turistů se fotí u dodnes stojících pozůstatků Berlínské zdi, jež kdysi tak neblaze rozdělovala město na dvě zcela odlišné poloviny. Ovšem po více než čtvrtstoletí od jejího pádu se počet Němců, kteří si dobře pamatují období rozděleného města, poměrně rychlým tempem snižuje.

Trabant, miláček všech příznivců Ostalgie

Berlínská skulptura

Při návštěvě Berlína si nenechte ujít…

Prohlídku Berlínské zdi. Některé části zdi dodnes stojí – nejdelší její úsek nazývaný nyní East Side Gallery je pomalovaný pouličními umělci.

Nákupy v KaDeWe. Dopřejte si nákupní terapii v největším obchodním domě Evropy s vyhlášeným oddělením potravin.

Návštěvu Muzejního ostrova. Fanoušci kultury nesmějí vynechat tento ostrov zapsaný v seznamu UNESCO, kde najdou věhlasná německá muzea.

Procházku pod Braniborskou bránou. Prohlédněte si tento raně klasicistní triumfální oblouk z 1. pol. 18. století, který je ikonickým symbolem Berlína a vlastně celého Německa.

Nakouknutí do Reichstagu. Z vyhlídkové lávky prosklené kopule Normana Fostera můžete sledovat dění v německém parlamentu.

Checkpoint Charlie. Zakuste atmosféru studené války na tomto slavném přechodu mezi Východem a Západem.

Projížďku lodí. Využijte možnost výletu vyhlídkovou lodí po řece Sprévě, třeba s drinkem na palubě.

Běhání v Tiergarten. Zaběhejte si po ránu v největším berlínském parku Tiergarten, velké ploše zeleně přímo uprostřed města.

Výhled z berlínské televizní věže. Na nejvyšší budově v Německu budete mít Berlín jako na dlani.

Alespoň malý flám. Čtvrť Kreuzberg je tím pravým místem, kde v Berlíně stojí za to proflámovat alespoň jednu noc.

Ozdobná cedule na Maaßenstraße

Alte Nationalgalerie v noci

Berlínské metro

Užitečné tipy

Objevování „za hubičku“. Linky autobusů č. 100 nebo 200 jsou nejlevnější formou, jak se dostat prakticky ke všem hlavním památkám – jízdné je 2,70 eur (za dospělého) a lístek platí 2 hodiny. Za tu dobu můžete vystoupit a zase nastoupit kolikrát chcete, ovšem pouze v jednom směru jízdy.

Vyhlídka z vlaku. Dobrým způsobem, jak se rychle zorientovat v Berlíně, může být i jízda vlakem S-Bahn okolo centra – od zoo až na náměstí Alexanderplatz. Z vyvýšené trati se vám naskytne působivý výhled na známé dominanty města, včetně Reichstagu.

Vstupenky do muzeí. Sbírky na Muzejním ostrově jsou součástí berlínského systému státních muzeí a všechny můžete spatřit po zakoupení kombinované vstupenky za 24 eur, která platí tři dny do celkem 50 muzeí v Berlíně a jeho nejbližším okolí. Vždy ve čtvrtek večer mají pak muzea prodlouženou otevírací dobu až do 20.00.

On-line rezervace. Doporučují se pro návštěvu kopule Reichstagu a dále do muzeí Neues Museum a Pergamonmuseum.

Volné vstupy. Některá muzea nabízejí v určitých dnech bezplatný vstup – informace najdete na webových stránkách.

Naučte se pár slovíček. Znalost několika frází v němčině prolomí ledy mezi turisty a místními lidmi – i prodavačku v obchodě nebo pána v předprodeji vstupenek potěší vaše zvučné Guten Tag (Dobrý den) či Auf Wiedersehen (Na shledanou). Stručný slovníček základních německých výrazů a frází.

Pivo na přivítanou

Stravování

Berlínské restaurace a bary nabízejí víc než jen pivo a klobásky. Jedná se o multikulturní město, proto jsou zde zastoupeny všechny možné kuchyně světa, stejně tak tu najdete podniky s místními specialitami. A to vše za přijatelné ceny.

Místní kuchyně

Typická berlínská jídla se nevyznačují ani rafinovanými recepty, ani obzvlášť elegantním stylem, ale jsou chutná a sytá, což oceníte zejména za chladných zimních dnů. Historicky byl Berlín především dělnickým městem, jehož obyvatelé se potřebovali nasytit za dostupnou cenu. Podobně venkovské obyvatelstvo okolního regionu Braniborska si zakládalo na jednoduché, zato výživné stravě sestavené hlavně z lokálních surovin.

V současné době zaznamenává regionální kuchyně výrazný návrat, neboť mladí šéfkuchaři oprašují tradiční recepty – místní pokrmy, známé dříve spíše z hospod nižších cenových skupin, dnes povýšili na zcela jinou úroveň. Jsou využívány čerstvé suroviny jako ryby, zvěřina a lokální zelenina, exotické ingredience jsou spíše výjimkou. Návrat ke starým základům je dnes trendem, který následují například restaurace Hartmanns, E. T. A. Hoffmann, Altes Zollhaus, a dokonce i michelinskou hvězdou ověnčený podnik Facil.

Mezi místní jídla patří Eisbein (vepřové koleno) se zelím, Kasseler (uzené vepřové maso) se zelím, na pánvi restovaná játra (telecí nebo vepřová) s jablky, šťouchanými bramborami a osmaženou cibulkou, dále braniborská kachna s červeným a bílým zelím a bramborami anebo – výjimečně trochu dietnější a lehčí pokrm – smažený candát.

V hospodách najdete různé obměny těchto jídel, většinou v menších porcích. Na hospodských jídelníčcích se objevují také různé druhy párků či klobás, dále Bulette (karbanátek servírovaný většinou za studena s hořčicí), nakládané okurky i jiné druhy zeleniny a zpravidla i pestrou nabídku sýrů.

Návštěva Berlína by nebyla úplná bez ochutnání výrobků místních pekařství. Berlíňané mají rádi různé druhy chleba i rohlíků a zdejší výběr je opravdu široký; pečivo má často názvy znějící zvláštně i Němcům, například Schrippe je dalamánek z bílé mouky, Schusterjunge tužší tmavé pečivo z žitné mouky. Pfannkuchen v Berlíně nejsou palačinky (jako jinde v Německu), ale nadýchané koblihy plněné marmeládou.

Posledním přírůstkem do výčtu tradičních berlínských pokrmů byl Currywurst, který vymyslela Hertha Heuwer v roce 1949 ve čtvrti Charlottenburg. Paní Heuwer stvořila tento pokrm z tehdy dostupných ingrediencí: vařených vepřových párků, kari koření, kečupu a worcesterové omáčky. Dnes nabízejí ty lepší kiosky, například na Kurfürstendamm 195, Currywurst mit oder ohne Darm (se střívkem nebo bez) a k němu hranolky mit rot (s kečupem) nebo mit rot-weiß (s kečupem a majonézou). Tato kombinace přijde k chuti (hlavně pozdě v noci) a dostanete ji dnes prakticky po celé zemi.

Luxusní restaurace

Evropští gurmáni se na berlínskou restaurační scénu vždy dívali trochu spatra. Po rozdělení města bylo v Západním Berlíně jenom pár skutečně špičkových šéfkuchařů a stěží byste našli podnik vyznamenaný michelinskou hvězdou, v socialistickém východním Berlíně pak o tzv. vysoké kuchyni prakticky nikdo ani neslyšel. To vše se ale změnilo po pádu Berlínské zdi. Do města vtrhly mezinárodní hotelové řetězce zaměstnávající ve svých restauracích prvotřídní šéfkuchaře, kteří se často pídí po dávno zapomenutých regionálních recepturách.

V novém miléniu mladí šéfkuchaři restaurační scénu notně oživili a udělali z Berlína město s nejvyšším počtem udělených michelinských hvězd v Německu. V mnoha špičkových podnicích se dá najíst za přijatelné ceny.

Hospody (Kneipen)

Kneipen jsou berlínskou specialitou. Jedná se většinou o lidové podniky, které si na nic nehrají, a chodí se do nich na čepované pivo a panáka pálenky (výjimečně na míchaný drink či sklenku vína) a také na jednoduchá tradiční německá jídla. Ve městě je jich na 6000 a jejich různorodost je působivá. Často je navštěvují pouze místní štamgasti, kteří každou takovou hospodu činí osobitou. Když zabrousíte do podobného lokálu, můžete se zpočátku cítit možná trochu nepatřičně, ale i ten nejmrzutější Berlíňan se obyčejně po pár pivech uvolní – a třeba se s vámi dá i do řeči.

Etnická pestrost

V Německu se najde jen málo měst s tak širokou škálou etnických kuchyní, jakou může nabídnout Berlín. Po celou dobu jeho historie sem proudily vlny přistěhovalců a každá s sebou přinesla svoji kuchyni. V posledních dekádách ovlivnily gastronomickou scénu města zejména vlivy z Turecka a Blízkého východu. Kromě všudypřítomných kiosků s tureckým döner kebabem je zde dnes už i nová generace sofistikovanějších tureckých restaurací, jako je třeba Defne.

Nárůst obliby zaznamenaly v poslední době také asijské podniky. Vyhněte se raději levným čínským bufetům a zamiřte do některé z vietnamských, malajských, japonských či thajských restaurací, jako jsou Shiro i Shiro, Monsieur Vuong, Pan Asia, Kuchi anebo Zing.

Z ostatních etnických kuchyní jsou v Berlíně nejvíce zastoupeny italská, španělská a řecká. K tomu v poslední době přibylo i pár ruských a dalších východoevropských restaurantů, některé z nich se specializují i na tradiční židovské recepty. Naproti tomu je ve městě (alespoň ve srovnání s jinými evropskými metropolemi) poměrně málo afrických, karibských či indických restaurací.

Restaurační řetězce

V Německu najdete jenom pár domácích restauračních řetězců. K těm oblíbenějším patří Wienerwald, kde se prodávají křupavé grilované půlky kuřat. Trochu noblesnější je Mövenpick, který má ale v Berlíně jenom několik poboček. Mezi místní berlínské řetězce patří též Hasir s nabídkou tureckých jídel či síť rychlého občerstvení Maximilian Currywurst. Zdravější volbou může být Nordsee (se sortimentem rybích pokrmů) anebo Soup Culture.

Kde se najíst

V Berlíně je provozována celá řada stravovacích zařízení, od jednoduchých a levných až po elegantní a dosti drahé. Nejlevnější volbou, kde můžete uspokojit svůj hlad, jsou stánky Imbiss; tyto kiosky nabízejí německá či turecká jídla (někdy též asijská) a najdete je prakticky na každém rohu. V těch německých se prodávají uzeniny (jako Currywurst), v tureckých zase döner kebab. Kvalita jídla je taková, jakou asi od občerstvení tohoto druhu očekáváte, někdy však můžete být docela příjemně překvapeni.

Alternativou může být jedno z mnoha berlínských pekařství, kde se zpravidla prodávají i belegte Brötchen (obložené chlebíčky) nebo káva a koláčky či jiné sladké pečivo. Kavárny byly v Berlíně v oblibě dlouho před tím, než do města vtrhla značka Starbucks – dva oblíbené místní řetězce jsou Einstein a Café Balzac. V některých kavárnách podávají kromě tradičního odpoledního Kaffee und Kuchen (kávy s dortem) i kompletní obědové menu.

Výše zmíněná stravovací zařízení najdete po celém Berlíně, za mezinárodní kuchyní vyšší úrovně pak zamiřte do obvodů Charlottenburg nebo Wilmersdorf, zejména na Ku’damm a na náměstí Savignyplatz. Lepší restauranty, včetně několika oceněných michelinskou hvězdou, najdete zpravidla v luxusních hotelech, existuje ale i několik nezávislých podniků.

Mladší strávníci zamíří možná spíše do okrsku Scheunenviertel v obvodu Mitte anebo do čtvrti Kreuzberg s vysokou koncentrací etnických podniků. Tady i v sousedním Schönebergu, a částečně i ve Friedrichshainu, najdete ty nejvíce „trendy“ bary a restaurace. Mnohé z nich reprezentují takzvané „Szenerestaurants“ – často hipsterské či alternativní hospody, kavárny či bary, které podávají i jídlo. V části města Prenzlauer Berg najdete směsici různých typů takových zařízení, v okrsku Tiergarten (včetně náměstí Potsdamer Platz) je jich naproti tomu jen pár takových, co by stály za řeč.

Jiným poměrně levným a zároveň zábavným způsobem, jak okusit místní kuchyni, je návštěva některé z tržnic (například Marheinke-Markthalle ve čtvrti Kreuzberg). Většina tržnic otevírá ve středu a v sobotu a můžete zde ochutnat kdeco.

Nápoje

Pálenky se tradičně destilují z třešní (Kirschwasser), švestek (Zwetschgenwasser) nebo malin (Himbeergeist). Kromě toho se značné oblibě těší i německé brandy (Weinbrand).

Zvyklosti u stolu

Labužnická hostina

Německá vína

Ceny jídla a pití

Nakupování

Nákupní oblasti

Západní Berlín

Východní Berlín

Nákupní centra

Co si koupit

Výprodeje

Otevírací doba

Zábava

Divadlo

Varieté a divadla komedie

Kabaret

Muzikály

Hudba

Klasická hudba

Jazz

Rock, pop a world music

Film

Noční život

Vstupenky

Historické milníky

Nejstarší historie

1237

První zmínka o sídlech Berlín a Cölln na dvou ostrovech v řece Sprévě.

1618–48

Třicetiletá válka a mor snižují počet obyvatel Berlína na polovinu.

1640

Fridrich Vilém zvaný velký kurfiřt získává trůn a začíná měnit Prusko v evropskou mocnost.

1685

Edikt postupimský láká do Berlína a Braniborska na 15 000 hugenotů z Francie.

1740

Fridrich II. (později zvaný Veliký) se stává pruským králem a mění Postupim na pruské Versailles.

1756–63

Prusko vítězí v sedmileté válce.

1786

Úmrtí Fridricha Velikého.

19. století a počátek 20. století

1806

Napoleon vítězí nad Pruskem a na čas obsazuje Berlín, sousoší kvadrigy (čtyřspřeží) z Braniborské brány si odváží do Francie.

1813

Napoleon je poražen u Großbeerenu a u Lipska.

1848

Sousoší kvadrigy navráceno do Berlína.

1871

Kancléř Bismarck prohlašuje po vítězství v prusko-francouzské válce Berlín hlavním městem sjednoceného Německa.

1914–18

Císař Vilém II. vyhlašuje válku Velké Británii, počátek 1. světové války. Porážka Německa znamená revoluci a konec monarchie.

1919

Založení Výmarské republiky.

Hitlerův Berlín

1933

Hitler se stává německým kancléřem.

1936

Berlín pořádá letní olympijské hry.

1938

Kristallnacht (Křišťálová noc) – pogrom v noci z 9. na 10. listopad.

1939–45

2. světová válka je ze strany Německa řízena z Berlína.

1943

První mohutné spojenecké nálety na Berlín.

1945

Po prudkých pouličních bojích s vojsky Rudé armády podepisuje Německo v květnu bezpodmínečnou kapitulaci.

Období po 2. světové válce: rozdělení Berlína

1945–47

Berlín je rozdělen a spravován čtyřmi vítěznými mocnostmi: Británií, Francií, USA a SSSR.

1948–49

Berlínský letecký most. Sověti znemožňují zásobování Západního Berlína (tří spojeneckých sektorů) pozemní cestou. Město pak po dobu 11 měsíců zásobují téměř nepřetržitě americká a britská letadla.

1953

Povstání ve východním Berlíně je potlačeno sovětskými jednotkami.

1961

13. srpna je zahájena z příkazu východoněmecké vládní moci výstavba Berlínské zdi.

1963

Americký prezident John F. Kennedy pronáší při návštěvě Západního Berlína památná slova „Ich bin ein Berliner“ (Jsem Berlíňan).

1968

Levicové protiválečné protesty v Západním Berlíně z něj činí centrum studentského hnutí a německých hippies.

1971

Erich Honecker se stává nejvyšším představitelem NDR. Dohoda mezi západními Spojenci a SSSR formálně stvrzuje rozdělení města, na druhou stranu západním Němcům usnadňuje cestování na východ.

1987

Americký prezident Ronald Reagan navštěvuje Západní Berlín a požaduje otevření Braniborské brány.

Od pádu Berlínské zdi po současnost

1989

Vláda NDR padá a s ní i Berlínská zeď (9. listopadu).

1990

Oba německé státy se 3. října znovu sjednocují.

1992

Německý parlament vyhlašuje Berlín za sídlo celoněmecké vlády, úplný přesun státní moci trvá však až do roku 2003.

2006

Dokončení nového hlavního nádraží v Berlíně.

2008

Slavnostní otevření velvyslanectví USA na Pariser Platz, další pozoruhodné architektonické dominanty města.

2009

Na rekonstruovaném stadionu původně postaveném pro olympiádu v roce 1936 se koná mistrovství světa v atletice.

2014

Počet obyvatel dosahuje 3,5 milionu (z toho je více než půl milionu původem cizinců).

Table of Contents

Obsah

Ideální trasy pro…

Úvod

Objevte Berlín

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky