1. Az irodalmi arab nyelv

Az arab nyelv az afroázsiai nyelvcsaládba (régebbi nevén sémi-hámi nyelvcsalád) tartozik. Gazdag történelemmel bír, melyet több fejlődési stádiumra oszthatunk.
A mai arab nyelvtan a modern irodalmi arab nyelvvel foglalkozik, melyet fejlődésileg a klasszikus arab nyelv előzött meg.

A klasszikus arab nyelv

A klasszikus arab nyelv legjelentősebb írásbeli emléke a Korán.
A klasszikus arab nyelv egyúttal az óarab versek, valamint az egész középkori arab tudomány és irodalom nyelve is. A műveltség és az akkori iszlám világ szellemi vezetőinek nyelve volt, melyet nemcsak az arabok, hanem a perzsák, törökök és más nemzetek is használtak.
A legrégibb arab nyelvtan a perzsa Szíbavajhi tollából származik. A filológusok és lexikográfusok leíró és normatív igyekezetei legfőképp a preiszlám és a korai iszlám időszakból (6. századtól a 8. század eleje) származó versekre támaszkodtak. Az arab nyelv nyelvtani rendszerének kidolgozását a 8. században főleg a Baszrában és Kufában összpontosult nyelvészeknek köszönhetjük. Ebben az időszakban vált az arab az államrendszer nyelvévé is.

A modern irodalmi arab nyelv

A kulturális megújhodás időszaka az arab Keleten már a 18. század folyamán elkezdődött. A modern irodalmi arab nyelv létrejötte több olyan tényezőt is befolyásolt, ami aktív érdeklődést váltott ki a nyelv és az azzal kapcsolatos kérdések iránt. Az arab világban elterjed a könyvnyomtatás, megjelennek különböző, az irodalom megújulására irányuló mozgalmak, nem utolsó sorban pedig soha nem látott módon fellendülnek a kapcsolatok Európával, ami aktív eszmei és kulturális cserét vont maga után. Ez utóbbi visszatükröződik a nyelv további fejlődésében is, mely a továbbiakban a változó szociális, kulturális és politikai viszonyoknak is próbál megfelelni.
A folyóiratok nyomtatásának köszönhetően a szótár folyamatosan új lexikális elemekkel gazdagodik, és leegyszerűsödik a mondatszerkezet is. A szókészlet az arab nyelv saját szóalkotásával képzett szavak mellett (többek közt a széleskörű fordítói tevékenységnek köszönhetően) ekkortájt számos idegen eredetű szóval is gazdagodott.
A modern arab nyelv elterjesztésének fontos eszközévé váltak a különböző folyóiratok, míg az irodalomban a változások csak lassabban érvényesültek.
A modern irodalmi arab nyelvet, melynek nyelvtani szabályait a jelen könyvben is olvashatja, az egyetlen irodalmi arab nyelvnek tekinthetjük. Ily módon az egész arab világot egyesíti. Az arab nyelv ismerete így nem csupán a jelenkori arab világ, hanem egyáltalán az arab-iszlám civilizáció kulturális hagyatékának megismerésében is kulcsfontosságú.

2. Az arab ábécé

ا | [alif] | د | [dál] | ض | [dád] | ك | [káf]
ب | [bá'] | ذ | [dál] | ط | [tá'] | ل | [lám]
ت | [tá'] | ر | [rá'] | ظ | [zá'] | م | [mím]
ث | [tá'] | ز | [záj] | ع | [cajn] | ن | [nún]
ج | [dzsím] | س | [szín] | غ | [ġajn] | ه | [há']
ح | [há'] | ش | [sín] | ف | [fá'] | و | [wáw]
خ | [há'] | ص | [szád] | ق | [káf] | ي | [já']

Az arab betűknek négyfajta írásmódja van:
* önálló alak
* szóeleji alak
* szóközépi alak
* szóvégi alak
A fenti táblázatban az egyes betűk önálló alakját tüntettük fel.
Lásd még: Az arab betűk áttekintése. Különleges helyzete van az ún. ء mássalhangzónak, mely az ábécében nem szerepel önálló grafémaként. Írásban egy kis, aposztrófszerű jellel, egy ún. hordozó segítségével jelöljük.
Lásd még: A hamza lejegyzése. A modern arab nyelvben a magánhangzókat írásban nem jelöljük. A magánhangzókat (speciális jelek segítségével) csak vallási szövegekben, tankönyvekben és szótárakban jelöljük.

2.1. Az egyes grafémák és speciális jelek írása

2.1.1. A rövid magánhangzók lejegyzése

Az arab rövid magánhangzókat a mássalhangzók alá vagy fölé írt kis mellékjelekkel tudjuk jelölni. Ezek valószínűleg a 8. században kerültek használatba.
A rövid magánhangzók jelölését egy szövegen belül vokalizációnak, az így írt szöveget pedig vokalizáltnak nevezzük.
A rövid magánhangzókat az alábbi szimbólumok segítségével jelöljük:

rövid a

A mássalhangzó fölé írt rövid dőlt vonallal jelöljük, melynek arab neve fatha (a mi ékezetünkre hasonlít):
فَتَحَ [fatah] kinyitotta لَـ [la] módosítószó

rövid i

A mássalhangzó alá írt rövid dőlt vonallal jelöljük, melynek arab neve kaszra.
فَهِمَ [fahim] értette شَرِبَ [sarib] ivott, megitta

rövid u

A mássalhangzó fölé írt kicsinyített wáw و betűvel jelöljük, arab neve damma.
كُتِبَ [kutib] megíródott يُرِيدُ [juríd] (ő) akar

a magánhangzó nemlétét jelző szimbólum

A mássalhangzó fölé írt kis köröcskével jelöljük, arab neve szukún.
قُمْ [kum] állj fel يَكْتُبُ [jaktub] (ő) ír

2.1.2. A hosszú magánhangzók lejegyzése

A hosszú magánhangzókat az alif (ا), wáw (و) és já' (ي) grafémák segítségével jegyezzük le. Ezeket a mögé a mássalhangzó mögé írjuk, amelyik alatt vagy fölött a meghosszabbítani kívánt magánhangzó áll. Ezeket nem hagyjuk el a nem vokalizált szövegekben sem.

hosszú á

Az a hangzót általában az alif hangzóval szoktuk hosszabbítani.
* Az alif betűnek, melynek alapváltozata az ún. alif tawíla (hosszú alif), két alakja van: önálló - ا és szóvégi - ـا.
شَاهَدَ [sáhad] látott, figyelt (vmit) يُسَافِرُ [juszáfir] utazik * Az ún. tőr alifot elsősorban a klasszikus arabban használták. A modern arab nyelvben ezt minden nem vokalizált szövegben, sőt, gyakran még a vokalizáltakban is elhagyjuk. A kiejtés tehát gyakran eltér a írásmódtól. Rendszerint a betű fölé írt rövid alif-nak írjuk. A tőr alif gyakorlatilag csak pár mutató névmásban és az Isten szóban maradt fenn:
ذٰلِكَ [dálik] amaz هٰذِهِ [hádih] ez اَللّٰهُ [al-láh] Isten * Némely esetben a hosszú á-t az ún. alif makszúra (rövidített alif) segítségével jelöljük. Az alif makszúra alakja megegyezik a betű alatti pontok nélkül használt ى graféma alakjával. Ez olyan határozott alakok esetén fordul elő, ahol a mássalhangzóból álló szógyököt egy ún. gyenge mássalhangzó alkotja.
إِلَى ['ilá] -ba/-be, -hoz/-hez/-höz قَتْلَى [katlá] meggyilkolt, elesett (csatában) Lásd még: A szó gyöke és a szótő., és A gyenge mássalhangzók.

hosszú í

Az i magánhangzót a já' (ي) graféma segítségével hosszabbítjuk.
يَمِيلُ [jamíl] hajlik (vmi felé) قِيلَ [kíl] „állítólag”

hosszú ú

Az u magánhangzót a wáw graféma segítségével hosszabbítjuk.
A wáw grafémának két alakja van: az önálló و és a szóvégi ـو.
يَزُورُ [jazúr] látogat يُوجَدُ [júdzsad] van vhol (elhelyezkedik)

2.1.3. A határozatlan névelő lejegyzése

Az arab nyelv a határozatlan névelőt a szó végére kapcsolt n hangzóval fejezi ki. Ezt azonban nem önálló alakban, hanem egy kis jel segítségével kapcsoljuk, melynek alakja a megfelelő esetragtól függ.
Lásd még: A határozatlan névelő. A határozatlan névelő jelölését a gyakorlatban nunációnak (arabul tanwín) nevezzük. A határozatlan névelő főnévhez vagy melléknévhez kapcsolódó megfelelő alakjai:
* alanyesetben ـٌ
* birtokos esetben ـٍ
* tárgyesetben ـًا
Az olyan határozatlan főnevekhez, melyek nem nőnemű végződésre (ـة tá' marbúta), vagy alifot követő hamzára (اء) végződnek, tárgyesetben egy ún. szóvégi alifot is kapcsolunk. Ezt a nem vokalizált szövegekben is jelöljük.
Lásd még: A határozatlan névelő., és A szóvégi alif. Példák a határozatlan névelő lejegyzésére:

Eset | Férfi |  | Új |
N. | رَجُلٌ | [radzsul] | جَدِيدٌ | [dzsadíd]
G. | رَجُلٍ | [radzsul] | جَدِيدٍ | [dzsadíd]
A. | رَجُلًا | [radzsulan] | جَدِيدًا | [dzsadídan]

2.1.4. A speciális jelek

sadda

A sadda kifejezéssel a mássalhangzó megkettőzésére használt jelet (ـّ) jelöljük.

سَيَّارَةٌ | [szajjára] | autó | فَلَّاحٌ | [falláh] | földműves
فَنَّانٌ | [fannán] | művész | مُدَرِّسٌ | [mudarrisz] | tanár

lám-alif

A ligatúrák két vagy több betű alkotta speciális alakok. Amennyiben az alif a lám betű után következne, ezt a hangcsoportot az ún. lám-alif graféma segítségével fogjuk lejegyezni. Ezt önálló és szóeleji alakban لا-nak, szóközépi és szóvégi alakban pedig ـلا-nak írjuk.
A lám-alif sosem kapcsolódik a következő betűvel.

لَاحَظَ | [láhaz] | észrevette | لَا | [lá] | nem
مَلَاعِقُ | [malácik] | kanalak | كِلَا | [kilá] | mindketten

mádda

A mádda egy fektetett s-szerű (enyhe hullám) jel az alif felett. Egy, a szó elején vagy belsejében szereplő ún. hanghordozó alifra kötődik, a hamza szerepét tölti be (helyettesíti azt). A máddával ellátott alif آ olvasása: hamza + hosszú á ['á].
آنِسَةٌ ['ánisza] kisasszony

2.1.5. A hamza lejegyzése

A hamza egy zárt, zöngétlen garathang, magyar megfelelője a torokzárhang.
Kiejtésekor a hangszalagok hirtelen széthúzódnak. A hamzának egyetlen alakja van: ء. Ez olyan kicsi, hogy a graféma fölé vagy alá egy ún. hanghordozót is kell kapcsolnunk. Ez a hanghordozó lehet az alif ا, a já' ي vagy a wáw و.
A hanghordozó lejegyzésére külön szabályok vonatkoznak, általánosságban elmondható azonban, hogy leginkább a körülötte lévő magánhangzók és a hamza egy adott szón belüli helyzete befolyásolja.

a szó elején lévő

A hamza hanghordozója a szó elején mindig az alif. A nem vokalizált szövegekben előfordulhat, hogy a szó elején álló hamzát írásban nem is jelöljük, s csak az alifot írjuk.
A határozott névelő használatakor a hamzát szinte minden esetben elhagyjuk.

أَبٌ | ['ab] | apa | أَسَدٌ | ['aszad] | oroszlán
أُمٌّ | ['umm] | anya | إِبْرَةٌ | ['ibra] | tű

Lásd még: A határozott névelő.

szóközépi hamza

A szó közepén a hanghordozó a fent említett grafémák közül bármelyik lehet. Némely esetben ráadásul a hamza hanghordozó nélkül is állhat.
A szóközépi hamza írásakor az ún. magánhangzók erejéről szóló szabály érvényesül. Itt azokat a magánhangzókat vesszük figyelembe, melyek közvetlenül a hamza közelében helyezkednek el. A szabály szerint a legerősebb magánhangzó az i/í, utána az u/ú és végül az a/á következik.
Amennyiben tehát a hamza előtt vagy után legalább egy i/í magánhangzó áll, a hanghordozó mindig a já' ي graféma lesz. Amennyiben a hamza közelében i/í nem, de legalább egy u/ú található, hanghordozóként a wáw - و grafémát választjuk. Minden egyéb esetben, azaz ha a hamza közelében csak a/á magánhangzó található, a hanghordozó az alif ا lesz.
A szabály alóli néhány kivételt a „A hamza hanghordozójaként használt já'” elnevezésű táblázat alatti megjegyzésekben tüntettük fel. * a hamza hanghordozójaként használt alif

رَأْسٌ | [ra'sz] | fej | مَرْأَةٌ | [mar'a] | nő
سَأَلَ | [sza'al] | kérdezett | يَأْمُرُ | [ja'mur] | parancsolgat

* a hamza hanghordozójaként használt já'

فِئَةٌ | [fi'a] | réteg | مِئَةٌ | [mi'a] | száz
مَائِدَةٌ | [má'ida] | asztal | هَيْئَةٌ | [haj'a] | szervezet

Figyeljük meg, hogy a já' graféma a hanghordozó a j és az a magánhangzó között is. Vigyázat, a ي grafémát a hamza hordozójaként pontok nélkül írjuk - ئ. * a hamza hanghordozójaként használt wáw

سُؤَالٌ | [szu'ál] | kérdés | يَقْرَؤُونَ | [jakra'ún] | olvasnak
رُؤْيَةٌ | [ru'ja] | tekintet | رُؤُوسٌ | [ru'úsz] | fejek

Mint az a fenti áttekintésből is kitűnik, amennyiben a hamza egy mássalhangzó és egy magánhangzó között található, a hanghordozó az adott magánhangzónak fog megfelelni.
Amennyiben a hamza két magánhangzó között áll, a „magánhangzók erejéről szóló szabály” érvényesül. A magánhangzó hosszúságát nem vesszük figyelembe.
A مَائِدَةٌ [má'ida] szóban tehát a hanghordozó a ى, mivel a hanza itt az á és az i magánhangzók között áll, melyek közül az i az „erősebb”.
* hanghordozó nélkül álló hamza
Az á-a magánhangzók közé a hamzát közvetlenül a sorra, hanghordozó nélkül írjuk.
قِرَاءَةٌ [kirá'a] olvasás

szóvégi hamza

Amennyien a hamza a szó utolsó mássalhangzója, és előtte egy hosszú magánhangzó vagy egy mássalhangzó áll, a hamzát hanghordozó nélkül, közvetlenül a sorra írjuk.

مَاءٌ | [má'] | víz | لِقَاءٌ | [liká'] | találkozás
جُزْءٌ | [dzsuz'] | rész | شَيْءٌ | [saj'] | dolog

Egy rövid magánhangzó után következő hamza esetén a hanghordozó ehhez a magánhangzóhoz fog igazodni.

بَدَأَ | [bada'] | elkezdett | لُؤْلُؤٌ | [lu'lu'] | gyöngyök
قَرَأَ | [kara'] | olvasott | فُوجِئَ | [fúdzsi'] | meglepődött

2.1.6. A szóvégi alif

Szóvégi alifot a főnevek, melléknevek és igék egyes némely alakjaiban használunk.
A tárgyeseteben álló határozatlan, háromalakú főnevek és melléknevek esetében fordul elő. Kivételt képeznek azok a főnevek és melléknevek, melyek a tá' marbúta grafémára végződnek, valamint az olyan főnevek némely alakjai, amelyek szótövének utolsó mássalhangzója a hamza.
Lásd még: A határozatlan névelő. A szóvégi alifot nem használjuk olyan főnevek estében, melyek szótövének utolsó mássalhangzója a hamza, ami előtt egy a vagy á magánhangzó áll.
Hasonlítsuk össze: مَاءً [má'an] víz (A.) مَسَاءً [maszá'an] este, ill. جُزْءًا rész مَرْءًا ember. Az igék esetében szóvégi alifot a hímnem többes számának egyes alakjaiban írunk:
* a perfektum 3. személyében, pl. كَتَبُوا [katabú] - ők írtak
* a többes szám 2. és 3. személyében az imperfektum subjunktív és apokopát alakjában, pl. تَكْتُبُوا [taktubú], يَكْتُبُوا [jaktubú]

2.2. A gyenge mássalhangzók

Az arabban a wáw - و, a já' - ي és a hamza - ء ún. gyenge mássalhangzóknak minősülnek.
Ezt az elnevezést annak köszönhetik, hogy a szavak egyes alakjaiban mássalhangzóként, másokban viszont magánhangzóként szerepelnek, ill. előfordulhat továbbá, hogy teljesen elmaradnak (elízió), esetleg hogy kölcsönösen váltakoznak (alternálódnak). A fenti okokból néha félmássalhangzóknak is nevezzük őket.
* Az awi, awu, ill. aji, aju három hangzóból álló csoportok hosszú á-ra változnak, a w és a j mássalhangzók pedig kiesnek.
a chawifa (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a cháfa (ő félt) * Az awa, iwi, uwu, ill. aja, iji, uju azonos magánhangzókat tartalmazó három hangzóból álló csoportok egy (a csoportban szereplő magánhangzóknak megfelelő) hosszú magánhangzóra rövidülnek, a w és a j mássalhangzók pedig kiesnek.
a kawana (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a kána (ő volt) * Az uwi, uji, ill. az iwu, iju három hangzóból álló csoportok egy hosszú í-re rövidülnek, a w vagy a j pedig ebben az esetben is kiesik.
a jarmiju (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a jarmí (ő dob) * az ija és uwa három hangzóból álló csoportok nem változnak. Az iwa csoport, mely (elvileg) az olyan igék múlt idejének szenvedő igenemében fordulhatna elő, ahol a 3. mássalhangzó a w, mindig ija-ra változik.
lakija (ő találkozott) * Az ú magánhangzó az utána következő j hatására í-re változik.
a mansújun (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a mansíjun (elfelejtett) * A w és a j hangzók az a-ú magánhangzók között egy aw kettőshangzóra rövidülnek.
a jansajúna (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a jansawna (ők felejtenek) * A j hangzó az a-í magánhangzók között egy aj kettőshangzóra rövidül.
a tansajína (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a tansajna (te felejtesz) * A ijí, ijú, ill. uwí, uwú három hangzóból álló csoportokban az ij és az uw csoportok a szótőből kiesnek, aminek köszönhetően csak az í(na) vagy ú(na) nyelvtani toldalék marad meg.
a jarmijúna (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja a jarmúna (ők dobálnak) * Az uw, ij, aj két hangzóból álló csoportok a szó végén egy rövid magánhangzóra rövidülnek.
az irmij (hipotetikus alak) tényleges megfelelő alakja az irmi (dobj)

2.3. A szótagok fajtái az arab nyelvben

Az arab nyelvben 3-féle szótagot különbözetünk meg:
* rövid nyitott, ba-típusú szótagot
* hosszú nyitott, bá-típusú szótagot
* rövid zárt, bab-típusú szótagot
Általánosságban elmondható, hogy a hipotetikusan képezhető ( báb-típusú) hosszú szótag pár kivételtől eltekintve mindig a megfelelő rövid magánhangzóra rövidül.

Amennyiben az adott szó a mondat vagy egy nagyobb értelmi egység végén (azaz ún. pauzális alakban) áll, az utolsó rövid magánhangzóját általában nem ejtjük (ez ált. valamilyen nyelvtani toldalék). Ennek köszönhetően a kiejtésben előfordulhatnak báb vagy bább-típusú szótagok is.

2.4. A hangsúly

Az arab nyelvben a hangsúlyra a következő szabályok vonatkoznak:
Az egyszótagú szavak rendszerint nem hangsúlyosak.
A kétszótagú szavakban rendszerint az első szótag hangsúlyos.
Az irodalmi nyelv köznyelvi változatában gyakran elfordul, hogy a szóvégi rövid magánhangzók (általában nyelvtani toldalékokból) kiesnek. Ez ráadásul a folyamatos beszédben is előfordul. A háromszótagú يَقُولُ [jakúl] szót a köznyelvben beszéd közben és a nagyobb gondolati egységek végén gyakran ejtjük kétszótagúként: يَقُولْ [jakúl]. A hangsúly ilyen esetben az eredetileg utolsó előtti, most utolsó szótagon van. A többszótagú szavak esetében az alábbi szabályok érvényesek:
* Az utolsó szótag sohasem hangsúlyos.
* A hangsúly rendszerint azon a hosszú vagy zárt szótagon ( bá vagy bab-típusú szótag) van, amely a legközelebb áll a szó végéhez.
* Az olyan szavakban, melyek minden szótaga rövid, esetleg a hosszú vagy zárt szótag csak a hátulról számított 4. helyen található, a hangsúly a hátulról számított harmadik szótagra kerül.

madrasatun | iskola | madrasatuná | a mi iskolánk
mutardzsimun | fordító | muhandisúna | mérnökök

2.5. A szó gyöke és a szótő

A szó gyöke

A szó szerkezetének alapja az ún. mássalhangzói gyök, mely a bővebb lexikális jelentés hordozója.
A gyökök többsége három mássalhangzóból áll, a négymássalhangzós gyökök ritkábbak.

كَتَبَ
[katab]
ő írt
دَرْسٌ
[darsz]
lecke, tanóra

Kivételes esetekben a gyök egy, kettő, de akár öt mássalhangzóból is állhat.
* Kétmássalhangzós gyökökkel leginkább a régi szavak esetében találkozhatunk:

فَمٌ
[fam]
száj
أَخٌ
['ah]
fivér

* A négymássalhangzós gyökök viszonylag ritkák, leggyakrabban idegen eredetű szavak vagy állatnevek.

تَرْجَمَ | [tardzsam] | fordított | ثَعْلَبٌ | [taclab] | róka
فَلْسَفَةٌ | [falszafa] | filozófia | عَقْرَبٌ | [cakrab] | skorpió

* Az olyan szavak, melyek gyöke öt mássalhangzóból áll, rendszerint beduin eredetűek.

بَنَفْسَجٌ | [banafszadzs] | ibolya | شَطْرَنْجٌ | [satrandzs] | sakk
بُرْتُقَالٌ | [burtukál] | narancs | حَرَنْكَشٌ | [harankas] | föl.cseresznye

A szótő

A szó gyöke a magánhangzókkal együtt alkotja a szótövet. Az esetleges elő- és utótagokat, valamint a képzőket, amelyek a szó alap lexikális jelentését módosítják, mindig a szótőhöz kapcsoljuk.

2.6. A szóminták az arab nyelvben

A szó gyöke a szó lexikális jelentését hordozza (pl.: a KTB gyök az írással, a DRS gyök a tanulással, a CHDM pedig a szolgálattal kapcsolatos szavak alapját képezi). A szótő kibővíti és pontosítja ezt az alapjelentést (a szótőből tudjuk meg például, hogy az adott szó főnév vagy ige-e, továbbá melléknévi igenév és az ige esetén, hogy az aktív vagy passzív igenemű-e, stb.). A konkrét szótövek ráadásul gyakran egy pontosabb, specifikusabb jelentést is hordoznak.
Míg pl. a szótő egy valamilyen foglalkozást végző személyt jelöl, addig a szó gyöke az adott foglalkozást határozza meg pontosan:

szótő | a szótő leírása
XaXXáXun | a gyök 1. hangzója után egy rövid a következik, a gyök 2. hangzója megkettőzött és utána egy hosszú á következik, a gyök 3. hangzója után pedig a szó az –un nyelvtani végződéssel végződik, mely az esetet és a határozatlan voltot jelöli

A gyök hangzóit a fenti képletben X-szel jelöltük. Amennyiben a fenti képletbe egy konkrét gyököt helyettesítünk, pl: a ChDM gyök lexikális alapjelentése a szolgálattal függ össze, a fenti képletbe helyettesítve így a ChaDDáMun (szolga, szolgáló) szót kapjuk. A TBCh gyököt helyettesítve, melynek lexikális alapjelentése a főzéssel függ össze, a TaBBáChun (szakács) szót kapjuk.
Az ilyen azonos szótővel (de más gyökkel) bíró szavakból az arabban több csoport létezik, a gyökök megfogalmazására pedig ún. mintákat használunk.
A mintákon belül fontos megkülönböztetnünk:
a) a gyök első, második és harmadik (kivételes esetekben plusz a negyedik és az ötödik) mássalhangzóját, ill. azok esetleges megkettőződését
b) a magánhangzószerkezetet
c) az elő- és utótagokat, ill. az esetleges beékelődő tagokat
Erre az arab nyelvtankönyvekben olyan mintákat használnak, melyek egy gyökön mutatják be a szótő változatait. Leggyakrabban a ف ع ل - FcL mintagyökkel találkozhatunk, ahol a ف a gyök 1., az ع a 2., a ل pedig a 3. mássalhangzóját képezi.
A fent említett mintaképlet esetén tehát a FaccáLun - فَعَّالٌ mintát használnánk. A négymássalhangzós gyökök mintáinál leggyakrabban a F c L Q (ف ع ل ق) gyökkel találkozhatunk. Könyvünkben is ezeket a mintákat fogjuk használni.
Ha tehát tudjuk, hogy a helyet vagy időt jelölő főnév mintája a leggyakrabban a maFcaLun - مَفْعَلٌ, akkor azt is tudjuk, hogy minden ilyen a ma- előtagra fog kezdődni, utána a gyök 1. és a 2. mássalhangzója fog következni, melyet egy rövid -a-, majd pedig a gyök 3. mássalhangzója követ. A szó végül az -un nyelvtani végződéssel (az esetet és a határozatlanságot jelöli) zárul. A KTB gyökből így a maKTaBun مَكْتَبٌ szót kapnánk, ami egy olyan helyet jelöl, ahol írnak, azaz jelentése iroda vagy íróasztal.
A mintáknak gyakran nincs konkrét jelentése és a beszélt nyelvben nem használjuk őket. Az ötmássalhangzós szavak ritkák, így ezekre általában nincsenek minták, helyette a szótőt a gyakorlatban is használt szavakon mutatjuk be.

3. Főnevek

A főneveknek az arabban neme, száma, esete és határozottsága is van. A főneveket ezenkívül élő (rendszerint személyek) és élettelen (állatok és élettelen tárgyak) főnevekre is oszthatjuk.
Lásd még: Határozottság.

A főnév alapalakját az arabban a szótő jelenti, mely rendszerint a szó mindennemű toldalék nélkül használt szótári alakjának felel meg.

Az arabban a főnevek többsége háromalakú, ami azt jelenti, hogy mindhárom nyelvtani esetben más-más alakot öltenek.
A kétalakú főneveknek csak kétféle alakja van (birtokos esetben és tárgyesetben az alakjuk megegyezik). Az ilyen főnevek esetében formálisan nem fejezzük ki a nemet. A tulajdonnevek kivételével (melyek határozottnak minősülnek) mindig határozatlan alakúak, és másképp ragozzuk őket, mint a háromalakú főneveket.
Ha a kétalakú főneveket határozott alakban használjuk, háromalakúvá változnak, s a továbbiakban ennek megfelelően fognak ragozódni. Lásd még: A ragozás áttekintése.

3.1. A nem

Az arab nyelv hímnemet és nőnemet különböztet meg, melyet mindig az egyes szám alapján határozunk meg.

3.1.1. A nyelvtani nem

Általánosan érvényes a szabály, hogy amennyiben a főnév formálisan nem a nőnem toldalékára végződik, akkor nyelvtanilag hímnemű.

A nőnemet formálisan rendszerint az ún. tá' marbúta (összetett t) ـة grafémával különböztetjük meg.
مَكْتَبٌ [maktab] íróasztal, iroda (hímnem) مَكْتَبَةٌ [maktaba] könyvtár (nőnem) Az -át ات toldalékkal képzett többes számban és a tá' marbúta-ra (ـة) végződő főnevek duális alakjában a tá' marbúta (ـة) ún. tá maftúha-ra (nyitott t) ت változik. Hasonló változás megy végbe olyan esetben is, ha a tá' marbúta-ra végződő főnév után egy kapcsolt személyes névmás következik. Lásd még: A kapcsolt személyes névmások.

3.1.2. A természetes nem

A nyelvtani nem mellett megkülönböztetünk továbbá ún. természetes nemet is, melynek azonban nincs semmiféle formális nyelvtani toldaléka.

A természetes hímnem

A hímnemű személyeket jelölő főnevek akkor is hímneműek, ha esetleg tá' marbúta-ra ـة végződnek:
خَلِيفَةٌ [halífa] kalifa عُمْدَةٌ [cumda] polgármester رَحَّالَةٌ [rahhála] világjáró Tá' marbúta-ra végződhetnek többes számú főnevek is, ilyen esetben azonban ez a végződés nincs kihatással a főnév nemére (a nemet ugyanis mindig az egyes szám szerint állapítjuk meg):
دَكَاتِرَةٌ [dakátira] orvosok أَسَاتِذَةٌ ['aszátida] professzorok تَلَامِذَةٌ [talámida] diákok

A természetes nőnem

Természetes nőnemről akkor beszélünk, ha a nőnem formálisan sem az -at végződéssel, sem a tá' marbúta (ـة) grafémával sincs kifejezve. Ide legfőképp az alábbi kategóriákba tartozó főneveket soroljuk:
* nőnemű személyeket jelölő főnevek:
أُمٌّ ['umm] anya عَرُوسٌ [carúsz] menyasszony Némely nőnemű személyeket jelölő főnevek ت (t) grafémára végződnek, mely előtt nincs magánhangzó. Az ilyen végződést (az -at toldalék és a tá' marbúta ـة grafémához hasonlóan) a nőnem formális jelének tekintjük. بِنْتٌ [bint] lány;lánya (vkinek) أُخْتٌ ['uht] nővér * nőnemű tulajdonnevek:
مَرْيَمُ [marjam] Mária زَيْنَبُ [zajnab] Zajnab حَنَانُ [hanán] Hanán A női tulajdonnevek rendszerint kétalakúak. * a legtöbb ország és helységnév
لَنْدَنْ [landan] London بَيْرُوتُ [bajrút] Bejrút مِصْرُ [miszr] Egyiptom سُورِيَا [szúrijá] Szíria Számos ilyen helységnevet szintén a kétalakú főnevek közé sorolunk. Hímneműnek pl. az alábbi ország- és helységnevek minősülnek: أَلْعِرَاقُ [al-cirák] (Irak), أَلسُّودَانُ [asz-szúdán] (Szudán), لُبْنَانُ [lubnán] (Libanon) stb. * a páros testrészek:
يَدٌ [jad] kéz عَيْنٌ [cajn] szem أُذْنٌ ['udn] fül * további főnevek, melyek közül a leggyakrabban használtak a következők:
شَمْسٌ [samsz] nap دَارٌ [dár] ház; lakhely سُوقٌ [szúk] piac حَرْبٌ [harb] háború سَمَاءٌ [szamá'] ég, mennybolt عَيْنٌ [cajn] forrás رِيحٌ [ríh] szél نَارٌ [nár] tűz * idegen eredetű főnevek
Az ه (ah), ـَا (ún. alif tawíla), ill. ى (ún. alif makszúra) végződésű idegen eredetű főnevek rendszerint szintén nőneműek:
دُكْتُورَاه [duktúrá] doktorátus أُوبِرَا ['úbirá] opera مُوسِيقَى [múszíká] zene A nyelvtani egyeztetés (a főnév és a melléknév nyelvtani egyeztetése - a jelzők az alanyhoz, valamint az alany és az állítmány egyeztetése az igei és a névszói állítmányú mondatokban) a természetes nemhez, nem pedig a nyelvtani nemhez igazodik.
مِصْرُ الْقَدِيمَةُ [miszr l-kadíma] az ókori Egyiptom أَمْرِيكَا الْجَنُوبِيَّةُ ['amríká l-dzsanúbíja] Dél-Amerika أَلْحَرْبُ الْعَالَمِيَّةُ الْأُولَى [al-harb l-cálamíja l-'úlá] az 1. világháború

3.1.3. A nőnemű főnevek képzése hímneműekből

Az élő hímnemű személyeket jelölő főnevek többségéből nőnemű megfelelőt az -at ـة (tá' marbúta) toldalék segítségével alkotunk, melyet a szótő végéhez kapcsolunk.

مُدَرِّسٌ | [mudarrisz] | tanár | مُدَرِّسَةٌ | [mudarrisza] | tanárnő
مَلِكٌ | [malik] | király | مَلِكَةٌ | [malika] | királynő
دُوقٌ | [dúk] | herceg | دُوقَةٌ | [dúka] | hercegnő

Lásd még: Főnevek. Az élettelen főnevek szintén két alakban fordulhatnak elő: tá' marbúta-val és tá' marbúta nélkül (formálisan tehát hímnemű és nőnemű alakban). Ebben az esetben viszont nem egyszerűen egy nőnemű változatot képezünk, a szó jelentése ugyanis a képzés folyamán megváltozik.

كِتَابٌ | [kitáb] | könyv | كِتَابَةٌ | [kitába] | írás
مَكْتَبٌ | [maktab] | íróasztal | مَكْتَبَةٌ | [maktaba] | könyvtár

Külön kategóriát alkotnak azok a kétalakú főnevek, amelyekből nem a tá' marbúta ـة segítségével képzünk nőnemű változatot. A kétalakú főnevek esetében az esetrag után nem következik be nunáció. Lásd még: A határozatlan névelő. és A kétalakú főnevek.

3.2. Szám

Az arab nyelv háromféle nyelvtani számot különböztet meg: egyes (szinguláris), többes (plurális) és kettős (duális) számot. A főnevek szabályszerű, azaz egészséges többes számát, valamint a kettős számot formális (külső) nyelvtani toldalékokkal jelöljük. A rendhagyó alakú, ún. tört többes számot rendszerint a szótőn belüli változásokkal (általában a magánhangzók változnak) képezzük.
Lásd még: A szó gyöke és a szótő.

3.2.1. A többes szám

A többes szám alakjainak képzése az arabban felettébb összetett, ezért a megfelelő többes számú alakokat általában kénytelenek vagyunk egyszerűen megtanulni.

A hímnem szabályosan képzett többes számú alakja

A hímnem szabályszerűen képzett, ún. egészséges többes számát legfőképpen némely hímnemű személynevekből, a főnév szerepében álló niszba típusú vonatkozó melléknevekből, valamint a hímnemű személyekre vonatkozó melléknévi igenevekből képezünk. Az alanyesetet a szó határozottságától függetlenül a hímnem természetes többes számának toldalékával (ـُونَ [ún]) képezzük.
Lásd még: Az eset nyelvtani kategóriája és megfelelő alakjai. Szabályszerű többes számot képeznek:
* némely hímnemű személyeket jelölő főnevek
Ezek közül jelentős csoportot képeznek a فَعَّالٌ [faccál] minta alá sorolható főnevek, melyek gyakran valamilyen foglalkozást jelölnek.

egyes szám |  | többes szám
نَجَّارٌ | asztalos | نَجَّارُونَ
عَطَّارٌ | parfümös | عَطَّارُونَ
خَبَّازٌ | pék | خَبَّازُونَ
صَرَّافٌ | pénzváltó | صَرَّافُونَ

* a főnév szerepében álló niszba típusú vonatkozó melléknevek:

egyes szám |  | többes szám
مِصْرِيٌّ | egyiptomi | مِصْرِيُّونَ
لُبْنَانِيٌّ | libanoni | لُبْنَانِيُّونَ
مُورِيتَانِيٌّ | mauritániai | مُورِيتَانِيُّونَ
كَهْرَبَائِيٌّ | villanyszerelő | كَهْرَبَائِيٌّونَ

Lásd még: A vonatkozó melléknév - niszba. Némely ebbe a kategóriába sorolandó főnév azonban rendhagyóan képzi többes számát:

egyes szám |  | többes szám
أَجْنَبِيٌّ | külföldi | أَجَانِبُ
عَرَبِيٌّ | arab | عَرَبٌ

A سَنَةٌ főnév például a سَنَوَاتٌ alak mellett az egészséges többes szám toldalékával is képez többes számú alakot: سِنُونَ. * a főnév szerepében álló melléknévi igenevek:

egyes szám |  | többes szám
مُعَلِّمٌ | tanár | مُعَلِّمُونَ
بَاحِثٌ | kutató | بَاحِثُونَ
مُرَشَّحٌ | jelölt | مُرَشَّحُونَ
مُوَاطِنٌ | lakos; állampolgár | مُوَاطِنُونَ
مُتَفَائِلٌ | optimista | مُتَفَائِلُونَ
مُؤْمِنٌ | hívő | مُؤْمِنُونَ

Lásd még: Melléknévi igenév. * a négymássalhangzós gyökökből képzett főnevesült melléknévi igenevek:

egyes szám |  | többes szám
مُتَرْجِمٌ | fordító | مُتَرْجِمُونَ
مُهَنْدِسٌ | mérnök | مُهَنْدِسُونَ

Lásd még: Négymássalhangzós igék. * a tízeseket jelölő tőszámnevek alakilag mind a hímnem egészséges többes számának felelnek meg.
Lásd még: Számnevek.

A nőnem szabályszerű többes száma

Szabályszerűen, az ún. egészséges többes szám segítségével képzik többes számukat az élő személyeket jelölő nőnemű főnevek, némely élettelen nőnemű főnevek, valamint minden olyan nőnemű személyre vonatkozó melléknév és melléknévi igenév, amely a ـَات [át] toldalékkal kapcsolódik, amit egy esetrag vagy pedig a határozatlan névelő n toldaléka követ.
Lásd még: A nyelvtani eset és annak megfelelő alakjai. Egészséges nőnemű többes számot az alábbi kategóriába tartozó főnevek alkotnak (attól függetlenül, hogy egyes számban hímneműek vagy nőneműek-e):
* Az egyes számban tá' marbúta-ra (ـة) végződő legtöbb főnév

egyes szám |  | többes szám
حُكُومَةٌ | kormány | حُكُومَاتٌ
لُغَةٌ | nyelv | لُغَاتٌ
دَمْغَةٌ | okmánybélyeg | دَمْغَاتٌ
حِكَايَةٌ | történet | حِكَايَاتٌ

* A nőnemű személyekre vonatkozó főnevek. Ezek közül számos főnevesült cselekvő alakú melléknévi igenév

egyes szám |  | többes szám
مُدَرِّسَةٌ | tanítónő | مُدَرِّسَاتٌ
مُمَثِّلَةٌ | színésznő | مُمَثِّلَاتٌ
مَسِيحِيَّةٌ | keresztény | مَسِيحِيَّاتٌ

* A bővített hárommássalhangzós II.-X. formájú szótövek és némely négymássalhangzós szótövek maszdar alakja

egyes szám |  | többes szám
تَصْدِيرٌ | kivitel, export | تَصْدِيرَاتٌ
اِنْتِقَامٌ | bosszú | اِنْتِقَامَاتٌ
تَدَهْوُرٌ | hanyatlás | تَدَهْوُرَاتٌ

Lásd még: Az igei főnév - maszdar., és Négymássalhangzós igék. Némely esetben a maszdarok szabályos és rendhagyó többes számot is képeznek, pl. a تَجْرِيبٌ maszdar a szabályos تَجْرِيبَاتٌ alak mellett تَجَارِيبُ rendhagyó alakot. * Az élettelen főnevek szerepében álló niszba típusú vonatkozó melléknevek szintén az ات toldalékkal képzik többes számukat.

egyes szám |  | többes szám
اِحْتِيَاطِيٌّ | pótgumi | اِحْتِيَاطِيَّاتٌ

* Az I. típusú szótőből levezetett cselekvő és szenvedő melléknévi igenevek

egyes szám |  | többes szám
مَخْطُوطٌ | kézirat | مَخْطُوطَاتٌ

Mint azt a példákon is megfigyelhetjük, az ilyen melléknévi igenevek egyes számban gyakran hímneműek. Lásd még: A cselekvő melléknévi igenév., és A szenvedő melléknévi igenév. Némely esetben a melléknévi igenevek a szabályszerű alak mellett rendhagyó (tört) többes számot is képeznek.

egyes szám |  | többes szám
مَوْضُوعٌ | téma | مَوْضُوعَاتٌ vagy مَوَاضِيعُ
مَشْرُوبٌ | ital | مَشْرُوبَاتٌ vagy مَشَارِيبُ
مَصْرُوفٌ | kiadás | مَصْرُوفَاتٌ vagy مَصَارِيفُ

* Az élettelen tárgyakat jelölő bővített (II.–X.) szótövekből levezett cselekvő és szenvedő melléknévi igenevek

egyes szám |  | többes szám
تَحَوُّلٌ | változás | تَحَوُّلَاتٌ
مُنْحَدَرٌ | lejtő | مُنْحَدَرَاتٌ
مُسْتَنْقَعٌ | mocsár | مُسَتَنْقَعَاتٌ
مُسْتَوْصَفٌ | egészségügyi központ | مُسْتَوْصَفَاتٌ
مُخَيَّمٌ | tábor | مُخَيَّمَاتٌ

Mint azt feljebb is láthattuk, minden nőnemű személyre vonatkozó melléknévi igenév többes számát a ات toldalékkal képezzük: مُتَحَدِّثَةٌ (szóvivő) - مُتَحَدِّثَاتٌ. * A legtöbb idegen eredetű szó:

egyes szám |  | többes szám
رَادَار | radar | رَادَارَات
فِيرُوس | vírus | فِيرُوسَات
دُولَار | dollár | دُولَارَات

Az olyan idegen eredetű szavak, melyek nem lettek teljesen elarabosítva, rendszerint nem vesznek fel az arab eredetű szavakra jellemző toldalékot. * Az arab ábécé betűinek nevei:

egyes szám |  | többes szám
بَاء | bá | بَاءَات
وَاو | wáw | وَاوَات

* A hónapok nevei:

egyes szám |  | többes szám
نِيسَانُ | április | نِيسَانَاتٌ
رَمَضَانُ | ramadán | رَمَضَانَاتٌ
يَنَايِرُ | január | يَنَايِرَاتٌ

Lásd még: A dátum kifejezése sorszámnevekkel. Egészséges női többes számot képez továbbá néhány egyéb főnév is, amely nem tartozik a fenti kategóriák egyikébe sem. Elmondható azonban, hogy számos olyan főnév is ily módon képzi a többes számát, amelynek utolsó szótagában egy hosszú á található.

egyes szám |  | többes szám
مَطَارٌ | reptér | مَطَارَاتٌ
حَمَّامٌ | fürdőszoba | حَمَّامَاتٌ
صُبَارٌ | kaktusz | صُبَارَاتٌ

A rendhagyó többes szám

A rendhagyó, avagy tört többes számot a szótő változtatásával képezzük. A képzésre gyakorlatilag nem létezik semmilyen általános érvényű szabály, megkülönböztetünk azonban néhány képzési mintát:
A tört többes szám alakilag egy két- vagy háromalakú főnévnek felel meg, és ennek megfelelően is ragozódik. Lásd még: A háromalakú főnevek ragozása., és A kétalakú főnevek ragozása. * a فِعَلٌ minta (a فِعْلَةٌ többes száma)

egyes szám |  | többes szám
قِطْعَةٌ | darab | قِطَعٌ
قِشْرَةٌ | héj | قِشَرٌ
سِكَّةٌ | út | سِكَكٌ

* a فُعَلٌ minta (gyakran a فُعْلَةٌ alakból)

egyes szám |  | többes szám
صُورَةٌ | kép | صُوَرٌ
فُرْصَةٌ | alkalom | فُرَصٌ
رُكْبَةٌ | térd | رُكَبٌ

* a فُعُولٌ minta

egyes szám |  | többes szám
بَحْرٌ | tenger | بُحُورٌ
جَيْشٌ | hadsereg | جُيُوشْ
بَيْتٌ | ház | بُيُوتٌ

* az فُعَلَةٌ minta

egyes szám |  | többes szám
قَاضٍ | bíró | قُضَاةٌ
رَاوٍ | mesélő | رُوَاةٌ

Ez a többes szám az I. ragozási csoportba tartozó gyenge igékből alkotott befejezett melléknévi igenevek olyan alakjaiból képezhető, melyek gyökének 3. hangja a و vagy a ى:
Az így alkotott többes számok hipotetikus alakjai a قُضَيَةٌ és a رُوَيَةٌ. Lásd még: Az olyan igék, melyek 3. mássalhangzója a و vagy a ي. * a فَعْلَى minta (gyakran mint a فَعِيلٌ típusú főnevek többes száma, melyek szenvedő jelentéssel bírnak):

egyes szám |  | többes szám
قَتِيلٌ | meggyilkolt | قَتْلَى
جَرِيحٌ | sebesült | جَرْحَى
أَسِيرٌ | fogságba ejtett, fogoly | أَسْرَى

a فُعْلَانٌ minta

egyes szám |  | többes szám
بَلَدٌ | ország | بُلْدَانٌ
صَبِيٌّ | fiatalember, ifjonc | صُبْيَانٌ
كَثِيبٌ | dűne | كُثْبَانٌ

a فَعَائِلُ minta

egyes szám |  | többes szám
رِسَالَةٌ | levél | رَسَائِلُ
جَرِيدَةٌ | újság | جَرَائِدُ
جَزِيرَةٌ | sziget | جَزَائِرُ

a فَعَالٍ minta

egyes szám |  | többes szám
أَهْلٌ | család, nép, nemzet | أَهَالٍ
أَرْضٌ | föld | أَرَاضٍ
مَعْنًى | jelentés | مَعَانٍ

Tárgyesetben az ilyen többes számok megfelelő alakja a فَعَالِيًا (egy nem meghatározott névszó), egy határozott névelővel kapcsolódva pedig a أَلْفَعَالِيَ. A hímnemű, élő személyeket jelölő főnevek tört többes számú alakjukat leggyakrabban az alábbi minták szerint képzik:
* a فُعَلَاءُ minta

egyes szám |  | többes szám
عَالِمٌ | tudós | عُلَمَاءُ
رَئِيسٌ | elnök | رُؤَسَاءُ
وَزِيرٌ | miniszter | وُزَرَاءُ

* a أَفْعِلَاءُ minta

egyes szám |  | többes szám
صَدِيقٌ | barát | أَصْدِقَاءُ
قَرِيبٌ | rokon | أَقْرِبَاءُ

* a فُعَّالٌ minta

egyes szám |  | többes szám
صَانِعٌ | kézműves | صُنَّاعٌ
حَاكِمٌ | uralkodó | حُكَّامٌ
كَاتِبٌ | író | كُتَّابٌ

Némely főnevekből két- vagy akár többféle többes számú alakot is alkothatunk. A legtöbb ilyen főnév többértelmű, és minden többes számú alakja más-más jelentéssel bír:

egyes szám |  | többes szám
عَيْنٌ | szem | عُيُونٌ
عَيْنٌ | méltóság | أَعْيَانٌ

egyes szám |  | többes szám
عَبْدٌ | rabszolga | عَبِيدٌ
عَبْدٌ | hívő, -tisztelő | عِبَادٌ

Némely főnevek esetében a többes szám mintája azt is tükrözi, hogy élő vagy élettelen főnevekről van-e szó, azaz megkülönböztető funkcióval is bír.

egyes szám |  | többes szám
عَامِلٌ | munkás | عُمَّالٌ
عَامِلٌ | faktor | عَوَامِلُ

Némely főnevek többes száma nem sorolható be a tört többes szám egyik mintájához sem, ebből azonban viszonylag kevés van:

egyes szám |  | többes szám
أُمٌّ | anya | أُمَّهَاتٌ
فَمٌّ | száj | أَفْوَاهٌ
مَاءٌ | víz | مِيَاهٌ
اِمْرَأَةٌ | nő | نِسَاءٌ, نِسْوَةٌ , نِسْوَانٌ
إِنْسَانٌ | ember | نَاسٌ , أُنَاسٌ

3.2.2. A duális

Az arab nyelvben az egyes és a többes számon kívül ún. duális (kettős szám) is létezik, ami két személyt vagy dolgot jelöl.
A többes számot csak 3 és több dolog esetében használjuk. A kettős szám alanyesetét hím- és nőnemben egyaránt a ـَانِ [án] toldalékkal képezzük.
Nőnemben a duális toldalékát csak a nőnem toldaléka után kapcsoljuk. Pl. مَدْرَسَتَانِ - madras-at-áni, ahol az -at- a nőnemet jelző toldalék, az -áni pedig a duális végződése.
بَيْتَانِ [bajtán] két ház مَدْرَسَتَانِ [madraszatán] két iskola A nőnemben a ـة [t] (tá' marbúta, összetett t) toldalék ـَت-re (tá maftúha, nyitott t) változik. A hamza a nőnem duális alakjában و-re változik.

egyes szám |  | többes szám
شَقْرَاءُ | szőke nő | شَقْرَاوَانِ

Lásd még: A hamza lejegyzése.

3.3. Határozottság

A főnevek határozott alakja olyan dolgokat jelöl, amelyek általánosan ismertek, vagy már előzőleg említettük őket a szövegkörnyezeten belül, esetleg teljesen egyedülálló dolgokat jelölnek.
Az arab főnevek estében háromféle mód áll rendelkezésünkre a határozottság kifejezésére:
* egy határozott névelő, melyet a főnév elé helyezünk
* az ún. birtokos szerkezet, melyben az első részt (főnév) a másik rész pontosítja (abban az esetben, ha a szerkezet másik része határozott)
* a főnév mögé kapcsolt névmás, melyet a főnévvel egybeírunk.
Lásd még: A kapcsolt személyes névmások., valamint Birtokos szerkezet. A főnév nem lehet többszörösen határozott, ezért a fent említett lehetőségeket nem kombinálhatjuk. A nunáció ez esetben elmarad, mivel a főnév nem lehet egyszerre határozott és határozatlan is. Lásd még: A határozatlan névelő.

3.3.1. A határozott névelő

A határozott névelő olyan személyeket, állatokat vagy dolgokat jelöl, amelyek számunkra már ismertek, legyen az a szövegkörnyezetből (pl. az a fiú, akiről tegnap beszéltem) vagy a mindennapjainkból (pl. A gyerekek épp hazaértek a játszótérről. - arról a játszótérről, ahol tudjuk, hogy játszani szoktak).
Ezt használjuk továbbá az olyan dolgok esetében is, melyek valamilyen módon egyedülállóak (pl. a Nap, a Hold).
A jelző szerepében álló melléknevek az esetben kapnak határozott névelőt, ha a főnév, amit bővítenek, valamilyen módon határozott alakban áll. Lásd még: Melléknevek. A határozott névelő alakja az arabban az أَلْ ['al-], mely közvetlenül az előtt a szó előtt áll, amelyhez kapcsolódik.
أَلْبَيْتُ [al-bajt] a ház al-bajt-u: 'al = határozott névelő, bajt = szótő, u = az alanyeset esetragja
أَلْمَدْرَسَةُ [al-madrasza] az iskola al-ma-dras-at-u: al = határozott névelő, ma = egy helyet jelölő lexikális morféma, dras = szótő, at = a nőnem toldaléka, u = az alanyeset esetragja
határozott névelőt használunk továbbá az alábbi esetekben is:
* az általánosító vagy általános érvényű kijelentésekben,
لَا تُحِبُّ زَيْنَبُ الْمُفَاجَآتِ. [lá tuhibb zajnab l-mufádzsa'át] Zajnab nem szereti a meglepetéseket. تَاجُ الْإِنْسَانِ التَّوَاضُعُ. [tádzs l-'inszán t-tawáduc] A szerénység az ember koronája. * némely városok, folyók, országok stb. nevének részeként,
أَلْقَاهِرَةُ [al-káhira] Kairó أَلْخَرْطُومُ [al-hartúm] Kartúm أَلْيَمَنُ [al-jaman] Jemen أَلنِّيلُ [an-níl] Nílus * a hét napjai előtt.
أَلْأَرْبِعَاءَ الْقَادِمَ [al-'arbicá' l-kádim] jövő szerdán

Az “'a” elhagyása

Amennyiben a határozott névelő nem az adott szöveg első szavához kapcsolódik, ill. ha egy szünet után következik, az a-t nem ejtjük.
Az elhagyott hangzót az előző szó magánhangzójával (amennyiben ez magánhangzóra végződik) vagy egy ún. segédhanggal helyettesítjük. Ez utóbbit a beszéd folyamatossága érdekében a mássalhangzóra végződő alakok után kapcsoljuk (ez leggyakrabban egy i, némely esetekben azonban u-t használunk).
عِنْدَ الْوَلَدِ [cind l-walad] a fiúnál أَلْأُمَمُ الْمُتَّحِدَةُ [al-'umam l-muttahida] Egyesült Nemzetek Szervezete (ENSZ) شَرِبَتِ الْقَهْوَةَ. [saribat l-kahwa] Kávét ivott. فَهِمْتُمُ الْخِطَابَ. [fahimtum l-hitáb] Értettétek a prédikációt.

A határozott névelő “l” hangjának asszimilációja

Némely mássalhangzók előtt a határozott névelő l hangja összeolvad az utána következő mássalhangzóval. Ezeket a mássalhangzókat nap-mássalhangzóknak nevezzük.
A következő 14 mássalhangzót soroljuk ide:
* a t hangzó minden változatát - ت ث ط
* a d hangzó minden változatát - د ذ ض
* az s hangzó minden változatát - س ش ص
* a z hangzó minden változatát - ز ظ
* az ر ل ن hangzókat
Az összeolvadás csak a kiejtésben megy végbe, írásban nem. A vokalizált szövegekben az l és az utána következő mássalhangzó összeolvadását az ún. sadda-val (kettőzést jelöl) jelöljük.

Írás | Kiejtés
اَلرَّجُلُ | [ar-radzsul]
اَلشَّوْكَةُ | [as-sawka]
اَلنَّهْرُ | [an-nahr]

Lásd még: Speciális jelek. A többi mássalhangzót hold-mássalhangzónak (أَلْحُرُوفُ الْقَمَرِيَّةُ) nevezzük. Ezek a határozott névelő kiejtésére nincsenek semmilyen kihatással.

3.3.2. A határozatlan névelő

A határozatlan névelőt abban az esetben használjuk, ha az adott dolog még nem lett közelebbről meghatározva, ill. ha azt még nem ismerjük a szövegkörnyezetből.
كِتَابٌ قَدِيمٌ [kitáb kadím] egy öreg könyv حَقَّقْنَا تَقَدُّمًا لَا يُصَدَّقُ. [hakkakná takadduman lá juszaddak] Hihetetlen előrelépést sikerült elérnünk. لَا أَخْدَ بِدُونِ عَطَاءٍ. [lá 'ahd bidún catá'] Nincs kapni adni nélkül. A határozott névelővel ellentéteben a határozatlan névelőt az arabban az adott szó után kapcsoljuk.
A határozatlan névelő alakja az arabban n (emiatt a határozatlan névelő kapcsolását az arab nyelvtankönyvekben nunációnak avagy tanwín-nak nevezik), kiejtése az esetragokhoz kapcsolódva -un, -in vagy -an.

A határozatlan névelő alakja írásban egy kis diakritikus jel, mely már magába foglalja az esetragot is. Írásban tehát ezt az esetragot kettőzzük meg.
A határozatlan főnév alanyesetére ezért a dammatáni (a damma jelentése rövid u - lefordítva tehát a kifejezés két rövid u-t jelent), a birtokos esetre a kaszratáni (kasra = rövid i - jelentése tehát két rövid i), a tárgyesetre pedig a fathatáni (fatha = rövid a - jelentése tehát két rövid a) kifejezést használjuk. A hímnem egyes számában és az olyan tört többes számú alakokban, amelyek alakilag a háromalakú főneveknek felelnek meg, a szótő után kapcsoljuk, írásban pedig a szótő utolsó mássalhangzója fölé vagy alá írjuk.
Lásd még: A szó gyöke és a szótő. A nőnemben a határozatlan névelőt csak a ـة (tá' marbúta) toldalék után kapcsoljuk. A nőnem szabályszerű képzésű (egészséges) többes számában szintén csak az át toldalék után kapcsoljuk.
Lásd még: A nőnem szabályszerű többes száma.

út | سَفَرٌ | [safar-u-n] | szótő - esetrag - határozatlan névelő
város | مَدِينَةٌ | [madi:n-at-u-n] | szótő - nőnem toldaléka - esetrag - határozatlan névelő
növények | نَبَاتَاتٌ | [nabát-át-u-n] | szótő - a nőnem egészséges többes számának toldaléka - esetrag - határozatlan névelő

A kétalakú főneveknek esetében nem megy végbe nunáció. Mivel ezekhez sem határozott, sem határozatlan névelőt nem kapcsolunk, a kétalakú főnevek így alapvetően nem meghatározottak. Hasonló a helyzet a hímnem szabályszerű többes számában, ill. a duálisban mindkét nem esetében. Bár az arabban szinte minden arab férfinévnek van nunációja, ennek ellenére mindegyiket határozottnak tekintjük. Az arabban ugyanis a tulajdonnevek mindig határozottnak minősülnek. Ebből kifolyólag az ilyen főnevet bővítő jelzőhöz mindig határozott névelő kapcsolódik. Morfológiailag azonban az ilyen határozatlannak tűnik.
مُحَمَّدٌ [muhammad] Mohamed زَيْدٌ [zajd] Zajd عَلِيٌّ [calí] Ali Az arabban számos határozószó és határozós szerkezet formailag tárgyesetben álló határozott főnévnek felel meg. A köznyelvben azonban, ahol az esetragokat általában elhagyjuk, ezek esetében a tárgyeset toldaléka megmarad (ejtjük őket). A határozatlan főnév tárgyesetének némely alakjait ún. szóvégi aliffal írjuk, amit azonban nem ejtünk. Gyakorlatilag azt is mondhatnánk, hogy csak helyesírási jelentősége van az ún. fathatáni (két fatha - a tárgyeset kettőzött toldaléka) hanghordozójaként.
رَأَيْتُ نُجُومًا. [ra'ajt nudzsúman] Csillagokat láttam. Lásd még: A szóvégi alif. Amennyiben a szó tá' marbúta-ra, vagy alif után következő, sorra írt hamza-ra végződik, nem írunk szóvégi alifot, a fathatáni-t pedig ezen grafémák fölé írjuk.
مَسَاءً [maszá'an] este دَخَلَتْ غُرْفَةً. [dahalat ġurfa] Bement a helyiségbe. A határozatlan főnevek alanyesetét gyakran jelöljük „kis ékes” dammával az esetrag megkettőzése helyett.
A nem vokalizált szövegekben a nunációt - a határozott névelővel ellentétben - írásban nem jelöljük.
A szóvégi aliffal írt alakokban a határozatlan főnév tárgyesetét írásban is jelöljük.

vokalizálva | kiejtés | vokalizáció nélkül | fordítás
حَالًا | [hálan] | حالا | azonnal
جِدًّا | [dzsiddan] | جدا | nagyon
صَبَاحًا | [szabáhan] | صباحا | reggel
أَخِيرًا | ['ahíran] | أخيرا | végre

Kivételt képeznek a hímnem egyes számának és a tört többes szám tárgyesetének alakjai, melyeket ún. szóvégi aliffal írunk.

3.4. Nyelvtani eset

Az arab 3 nyelvtani esetet ismer: alany-, birtokos és tárgyesetet.
Az arabban nem csupán a főneveket, hanem a mellékneveket, igeneveket (cselekvőket és szenvedőket egyaránt), némely számneveket és némely névmásokat is ragozzuk. A háromalakú szavak esetében a következő végződéseket kapcsoljuk:
az alanyeset megfelelő toldaléka az ـُ [u]
a birtokos eset megfelelő toldaléka az ـِ [i]
a tárgyeset megfelelő toldaléka az ـَ [a]
Lásd még: Főnevek. A határozatlan névelőt (azaz az n toldalékot) az esetrag után kapcsoljuk. Az egészséges hímnemű és nőnemű többes szám, valamint a kettős szám alakjainak ragozására külön szabályok vonatkoznak.
Lásd még: A ragozás áttekintése. A kétalakú szavaknak, a kettős számban és az egészséges többes számban álló szavaknak saját ragozási mintáik vannak.
Lásd még: Főnevek., és A kétalakú főnevek ragozása.

3.4.1. Az alanyeset

Alanyesetet használunk az alábbi esetekben:
* az igei és a névszói mondatok alanyában
أَنْجَزَ مُحَمَّدٌ عَمَلَهُ. ['andzsaz muhammad camalah] Mohamed elvégezte a munkáját. بَقِيَ فِي الصَّفِّ حَتَّى اِنْتَهَى الدَّرْسُ.. [bakij fí sz-szaff hattá intahá ddarsz] Az óra végéig az osztályban maradt. أَلدُّنْيَا مَكَانٌ حَزِنٌ. ['addunjá makán hazin] A világ egy szomorú hely. * a névszói mondat névszói állítmányában
أَلْبَيْتُ قَرِيبٌ مِنَ الْمَدْرَسَةِ. [al-bajt karíb min l-madrasza] A ház az iskola közlében van. أَلْعَصَا مَكْسُورَةٌ.. [al-caszá makszúra] A pálca törött. * az أَنَّ (hogy), لٰكِنَّ (de), لِأَنَّ (mert), كَأَّنَّ (mintha) stb. kötőszókkal felvezetett névszói mellékmondatok névszói állítmányában:
كَانَتْ تَعْبَانَةً كَأَنَّهَا مَرِيضَةٌ. [kánat tacbána ka'annahá marída] El volt fáradva, mintha beteg lenne. غَضِبْتُ مِنْ أَنَّ الْفِنْجَانَ مَكْسُورٌ.. [ġadibt min 'ann l-findzsán makszúr] Feldühített, hogy az a bögre el volt törve. * az يَا és az أَيُّهَا/أَيَّتُهَا felkiáltó értelmű módosítószók után
يَا مُحَمَّدُ! [já muhammad!] (Ó,) Mohamed! أَيُّهَا الْأَصْدِقَاءُ! ['ajjuhá l-'aszdiká'!] Barátaim! Az أَيُّهَا / أَيَّتُهَا után mindig egy határozott alakú szó, az يَا után pedig mindig egy egyes számú, nunáció vagy határozott névelő nélkül álló szó áll. Lásd még: A megszólító módosítószók.

3.4.2. A birtokos eset

A birtokos eset elsősorban elöljárós szerkezetekben fordul elő. Az alábbi esetekben használjuk:
* elöljárószók után
أَمَامَ الْبَيْتِ ['amám l-bajt] a ház előtt خِلَالَ الْأَيَّامِ الْأَرْبَعَةِ الْأُولَى [hilál l-'ajjám l-'arbaca l-'úlá] az első négy nap alatt Lásd még: Elöljárószók. * birtokos szerkezetekben egy főnév egy másik főnévhez való birtokviszonyának kifejezésére
فِنْجَانُ الْقَهْوَةِ [findzsán l-kahwa] egy csésze kávé سُكَّانُ الْمَدِينَةِ [szukkán l-madína] a város lakói * olyan speciális szerkezetekben, melyek (technikailag) a birtokos szerkezet változatának minősülnek:
Lásd még: Birtokos szerkezet. a) a كُلٌّ (minden, egész) szó után
كُلُّ يَوْمٍ [kull jawm] mindennap كُلُّ وَاحِدٍ [kull wáhid] minden كُلُّ الْعَالَمِ [kull l-cálam] az egész világ كُلُّ الطُّلاَّبِ [kull t-tulab] minden diák b) a جَمِيعٌ szó után (ez helyettesítheti a كُلٌّ szócskát)
جَمِيعُ النَّاسِ [dzsamíc nnász] mindenki c) بَعْضُ (valamely, némely, egy (a sok közül)) szóval alkotott birtokos szerkezetekben
بَعْضُ الشُّعَرَاءِ [bacd ssucará'] egy költő (egy a költők közül / egy bizonyos költő), némely költők d) összehasonlításkor a مِثْلٌ szócska után
لَمْ يَكُنْ أَحَدٌ مِثْلَ زَيْدٍ. [lam jakun 'ahad mitl zajd] Senki sem volt olyan, mint Zajd. (Senki sem volt hozzá fogható.) لَا تَسْتَمِعْ إِلَى نِسَاءٍ أَمْثَالِهِنَّ. [lá tasztamic 'ilá niszá' 'amtálihinn] Ne hallgass olyan nőkre, mint ezek! A مِثْلٌ főnévnek minősül. Alkothatunk belőle többes számú alakot is (أَمْثَالٌ), nőnemű alakot azonban nem. e) a سِوىً (más, másik (de vmin kívül jelentésben is)) szócska után
لَمْ يَذْهَبْ إِلَى الْحَفْلَةِ سِوَى مُحَمَّدٍ. [lam jadhab 'ilá l-hafla sziwá muhammad] Az ünnepségre csak Mohamed ment el. (Mohameden kívül senki más.) f) a غَيْرٌ (más, másik) szócska után
غَيْرُ قِصَصِهِ [ġajr kiszaszih] egyéb novellái (a többi novellája) Ez a szót használjuk a melléknevek ellentétes jelentésű párjának képzésekor is.
غَيْرُ صَالِحٍ [ġajr szálih] nem alkalmas غَيْرُ مُمْكِنٍ [ġajr mumkin] lehetetlen شَاهَدْنَا نَاسًا غَيْرَ سُكَّانِ الْقَاهِرَةِ. [sáhadná nászan ġajr szukkán l-káhira] Olyan embereket láttunk, akik nem Kairó lakosai voltak. g) a كِلَانِ és a كِلْتَانِ (mindketten) szavak után
جَاءَ كِلَا الْأُسْتَاذَيْنِ. [dzsá' kilá l-'usztádajn] Mindkét professzor eljött. قَابَلْتُ كِلْتَا الْفَتَاتَيْنِ. [kábalt kiltá l-fatátajn] Mindkét lánnyal találkoztam. A كِلَانِ és a كِلْتَانِ alakok egy kapcsolt névmás előtt kettős számban álló szavaknak megfelelően ragozódnak. A birtokos szerkezetben a nún kiesik. Lásd még: A kapcsolt személyes névmások. Lásd még: A főnevek ragozása kettős számban. h) a رُبَّ (nem egy (számos)) szócska után
رُبَّ جُنْدِيٍّ مَاتَ فِي تِلْكَ الْحَرْبِ. [rubb dzsundí mát fí tilk l-harb] Nem egy katona esett el abban a háborúban.

3.4.3. A tárgyeset

Az arabban a tárgyesetnek van a legszélesebb felhasználási köre. Az alábbi esetekben használjuk:
* a tárgyas igék tárgyában
وَضَعَ الْقَلَمَ عَلَى الطَّاوِلَةِ. [wadac l-kalam cala ttáwilat] Letette a tollat az asztalra. عَرَفْنَاهُ. [carafnáh] Megismertük. (a tárgy szerepében álló névmás) Egyes igékhez két tárgy is kapcsolódik:
أَعْطَانِي كِتَابَهُ. ['actání kitábah] Nekem adta a könyvét. يُكَلِّفُ مِصْرَ مَبَالِغَ كَبِيرَةً. [jukallif miszr mabáliġ kabíra] Egyiptomnak (1. tárgy) nagy összegekbe (2. tárgy) került (vmi). * az abszolút tárgyban

az ún. belső tárgy tárgyesetében (arabul أَلْمَفْعُولُ الْمُطْلَقُ). Ez egy speciális konstrukció, ahol az ige a mondatban a maszdar alakjában ismétlődik (a maszdart ugyanebből az igéből képezzük).
Lásd még: Az igei főnév - maszdar. Az ilyen szerkezetet leggyakrabban az alábbi célokra használjuk:
a) kihangsúlyozásra
قَلِقْتُ قَلَقًا. [kalikt kalakan] Ideges voltam. (szó szerint: Ideges voltam az idegességtől.) b) egy szorzat kifejezésére
ضَرَبَهُ ضَرْبَتَيْنِ. [darabah darbatajn] Kétszer ütötte meg. c) határozó kifejezésére (a belső tárgy tárgyas szerkezete a határozó szerepében)
غَادَرُوا الْمَدِينَةَ مُغَادَرَةً سَرِيعَةً. [ġádarú l-madína muġádara szaríca] Nagy sietséggel hagyták el a várost. (szó szer.: A várost gyors elhagyással hagyták el.) A magyarban ennek a szerkezetnek az ún. figura etymologica felel meg: pl. halálnak halálával halsz * az idő- és a helyhatározók esetében
قَضَيْتُ عِنْدَهُمْ سَنَةً كَامِلَةً. [kadajt cindahum szana kámila] Az egész évet náluk töltöttem. تَنَبَّهْتُ صَبَاحًا بَاكِرًا. [tanabbaht szabáhan bákiran] Korán reggel ébredtem. A határozó szerepében álló tárgyesetű főneveket elöljárós szerkezettel is helyettesíthetjük: تَنَبَّهْتُ فِي الصَّبَاحِ الْبَاكِرِ. * az ún. állapotjelölő tárgyesetben
Az állapotjelölő tárgyeset egy olyan kísérő állapotot vagy történést fejez ki, mely a fő cselekvést kíséri. Gyakran helyettesíti (rövidíti) az olyan mellékmondatokat, amik egy ilyen (a főmondat cselekményére kapcsolódó) kísérő állapotot vagy történést írnak le. Az állapotjelölő tárgyesetet rendszerint melléknévi igenevek, esetleg tárgyesetű melléknevek alkotják.
جَاءَتْ فَاطِمَةُ مَاشِيَةً. [dzsá'at fátimat másija] Fatima gyalog jött (szó szerint: járva) قَامَ الْوَلَدُ قَائِلًا... [kám l-walad ká'ilan] A fiú felállt és azt kiáltotta... (szó szerint: beszélve) جَاءَنِي أَصْدِقَاءُ ضَاحِكِينَ. [dzsá'aní 'aszdiká' dáhikín] Néhány barátom nevetve jött oda hozzám. A magyarban az állapotjelölő tárgyesetnek rendszerint módhatározó felel meg (melyet gyakran egy határozói igenév alkot). A modern arab nyelv számos elöljárószója főnevekből, az ún. határozói tárgyesetből jött létre, pl. : تَحْتَ alatt, فَوْقَ felett, خَلْفَ mögött, a háttérben. * a célhatározói mellékmondatok lerövidítésére
جَاءَ بَحْثًا لِلْمَخْطُوطِ الْمَفْقُودِ. [dzsá' bahtan lilmahtút l-mafkúd] Azért jött, hogy az elveszett kéziratot megtalálja. * közelebbi meghatározásra („ami a vmit illeti...” értelemben)
لَا يَفُوقُهُ أَحَدٌ مَعْرِفَةً. [lá jafúkuh 'ahad macrifa] Tudásban senki sem versenyezhet vele. Az ilyen specifikáció (tamjíz) azonban legfőképp olyan melléknevek közép- és felsőfokának körülíró alakjainak kifejezésére szolgál, melyekből nem tudunk elativust alkotni.
أَلْحَائِطُ الْأَكْثَرُ بَيَاضًا [al-há'it l-'aktar bajádan] a legfehérebb fal أَوْسَعُ اِنْتِشَارًا ['awszac intisáran] a legelterjedtebb Lásd még: A melléknevek fokozása körülírással. Hasonló a helyzet a كَمْ (mennyi) kérdőszó után következő tárgyeset esetében is:
كَمْ قِطْعَةً تُرِيدُ [kam kitca turíd] Hány darabot kérsz? * a كَانَ (lenni) és még néhány ige után következő névszói állítmányban
كَانَتْ مُؤَلِّفَةً مَشْهُورَةً جِدًّا. [kánat mu'allifa mashúra dzsiddan] Egy nagyon ismert írónő volt. أَصْبَحَ طَبِيبًا. ['aszbah tabíban] Orvos lett. Lásd még: A kána ige és annak „nővérei”. * az alanyban az إِنَّ (inna) módosítószó és annak „nővérei” után
قَالَ إِنَّ الْوَلَدَ مَرِيضٌ. [kála 'inn l-walad maríd] Azt mondta, hogy az a fiú beteg. إِنَّ مُحَمَّدًا مُجْتَهِدٌ. ['inn muhammadan mudzstahid] Mohamed tényleg nagyon szorgalmas. Lásd még: Az إِنَّ módosítószó és annak „nővérei”. * az أَنَّ (hogy), لٰكِنَّ (de), لِأَنَّ (mert), كَأَّنَّ (mintha) stb. kötőszókkal felvezetett mellékmondatokban
سَمِعْتُ أَنَّ الْفَتَاةَ جَمِيلَةٌ جِدًّا. [szamict 'ann l-fatá dzsamíla dzsiddan] Úgy hallottam, hogy az a lány nagyon szép. * az ún. abszolút tagadásban (a tagadószó és a tárgyeset szerkezetében):
لَا أَخْدَ بِدُونِ عَطَاءٍ. [lá 'ahd bidún catá'] Nincs kapni adni nélkül. (Aki nem ad, nem is kap.) لَا رَجُلَ فِي الْبَيْتِ. [lá radzsul fí l-bajt] A házban nincs még egy férfi sem. Ilyen esetben a tárgyeset nem kap nunációt. Figyeljük meg az alábbi állandósult szerkezeteket is:
لَا بُدَّ مِنْ [lá budd min] elkerülhetetlen, feltétlenül kell لَا شَكَّ فِي [lá sakk fí] kétség kívül لَا شَكَّ فِي أَنَّ التَّعْلِيمَ سَوْفَ يُؤَدِّي إِلَى رَفْعِ الْعِيشَةِ. [lá sakk fí 'ann ttaclím szawfa ju'addí 'ilá rafc l-císa] Semmi kétség afelől, hogy az iskolázottság egy jobb életszínvonalhoz vezet. * az إِلَّا (bár, kivéve, csak) kötőszó után
Az إِلَّا után következő tárgyesetet (لَا + إِنْ) kijelentő kiemelő (kivételt jelölő) mondatokban használjuk.
جَاءَ كُلُّهُمْ إِلَّا زَيْدًا. [dzsá' kulluhum 'illá zajdan] Zajdon kívül mindenki eljött. * az يَا felkiáltó módosítószó utáni birtokos szerkezet első részében
يَا أَبَا بَكْرٍ! [já 'abá bakr!] (Ó) Abú Bakr! يَا مَلِكَةَ الْقُلُوبِ! [já malikat l-kulúb!] Ó, szívünk királynője! Lásd még: Birtokos szerkezet., ill. A felkiáltó módosítószó. * az okhatározókban, melyek vmilyen történés vagy állapot okát fejezik ki
اِحْتِرَامًا لَهُ [ihtiráman lahu] az iránta való tiszteletből قَامَ إِكْرَامًا لَهُ. [kám 'ikráman lahu] Felállt a tiszteletére. (Hogy megtisztelje) كَانَتِ الطِّفْلَةُ تَجْرِي خَوْفًا مِنَ الْكَلْبِ. [kánat ttiflat tadzsrí hawfan min l-kalb] A kislány félelmében elfutott a kutya elől. * a felkiáltó mondatokban:
مَرْحَبًا! [marhaban!] Üdvözlöm önöket! شُكْرًا. [sukran] Köszönöm. عَفْوًا. [cafwan] Nincs mit. Engedelmével!

3.5. A ragozás áttekintése

Az arabban a főneveket hatféle típus szerint ragozhatjuk. A mintát a határozatlan alakú alanyeset végződése szerint állapítjuk meg. Maga a ragozás toldalékok kapcsolásával megy végbe. A háromalakú és kétalakú főnevek, valamint az -in végződésű főnevek mintáihoz egyes és többes számban álló főnevek is sorolódnak, a többi ragozási minta egy konkrét számhoz kapcsolódik (a duálishoz vagy a két szabályos képzésű többes számhoz).
Az arab nyelvészek munkáikban nem különbözetnek meg semmilyen tipológiát az esetek ragozásán belül (némely munkákban előfordul azonban, hogy a névszók ragozását az igék imperfektumi ragozásával teszik azonossá). A következő felosztás tehát csak az áttekinthetőséget és a könnyebb megértést szolgálja a más-más típusú főnevek esetén kapcsolt különböző toldalékok terén.

3.5.1. A háromalakú főnevek ragozása

Ily módon ragozzuk az összes olyan főnevet, amely az ـ ٌ (-un) végződésre végződik (kivételt képeznek az olyan szavak, amelyek a nőnem egészséges többes számának اتٌ (-átun) végződésére végződnek).

Eset | Toldalék | Hat.-tlan |  | Toldalék | Hat. |
N | -un | بَيْتٌ | [bajt] | -u | أَلْبَيْتُ | [al-bajt]
G | -in | بَيْتٍ | [bajt] | -i | أَلْبَيْتِ | [al-bajt]
A | -an | بَيْتًا | [bajtan] | -a | أَلْبَيْتَ | [al-bajt]

Az أَخٌ típusú főnevek ragozása:
Az arab nyelvben 5 olyan főnév létezik, amelynek két vagy egy mássalhangzóból álló gyöke van. Amennyiben határozatlan vagy egy névelővel határozott alakban állnak, ragozási mintájuk megegyezik a háromalakú főnevekével.

Főnév | Kiejtés | Fordítás
أَخٌ | ['ah] | fivér
أَبٌ | ['ab] | apa
حَمٌ | [ham] | sógor
فَمٌ | [fam] | száj
ذُو | [dú] | tulajdonos

Ha az ilyen főnevek egy birtokos szerkezet első részeként vagy egy kapcsolt névmás következtében határozottak, az esetrag meghosszabbodik:

Eset | Kiejtés | Zajd bátyja
N | achú zajdin | أَخُو زَيْدٍ
G | achí zajdin | أَخِي زَيْدٍ
A | achá zajdin | أَخَا زَيْدٍ

Lásd még: Birtokos szerkezet.

Eset | Kiejtés | az ő bátyja
N | achúhu | أَخُوه
G | achíhi | أَخِيهِ
A | acháhu | أَخَاهُ

3.5.2. A kétalakú főnevek ragozása

Ily módon ragozzuk az összes ُ (-u) végződésű főnevet.

Eset | Toldalék | Hat.-tlan |  | Toldalék | Hat. |
N | -u | صَحْرَاءُ | [szahrá'] | -u | أَلصَّحْرَاءُ | [asz-szahrá']
G | -a | صَحْرَاءَ | [szahrá'] | -i | أَلصَّحْرَاءِ | [asz-szahrá']
A | -a | صَحْرَاءَ | [szahrá'] | -a | أَلصَّحْرَاءَ | [asz-szahrá']

Vigyázat! Amennyiben a kétalakú főnevek határozott alakúak (egy kapcsolt névmásnak vagy egy határozott névelőnek köszönhetően) vagy ha a birtokos szerkezet első részében állnak (amit egészében véve határozottnak tekintünk), háromalakúvá válnak, és így is fognak ragozódni. Lásd még: A háromalakú főnevek ragozása. Ragozáskor azonban mindig észben kell tartanunk, hogy a ragozási mintát a határozatlan alak alanyesetének végződése alapján határozzuk meg, mely nem feltétlenül egyezik a szám nyelvtani kategóriájával. Ebből kifolyólag minden kétalakú főnevet egy egységes ragozási minta alapján ragozunk, attól függetlenül, hogy egyes vagy többes számról, ill. hogy köznévről vagy tulajdonnévről van-e szó.

3.5.3. A főnevek ragozása kettős számban

Ily módon ragozzuk az összes انِ (-áni) végződésű főnevet.

Eset | Toldalék | Határozatlan |  | Határozott |
N | -áni | بَيْتَانِ | [bajtán] | أَلْبَيْتَانِ | [al-bajtán]
G | -ajni | بَيْتَيْنِ | [bajtajn] | أَلْبَيْتَيْنِ | [al-bajtajn]
A | -ajni | بَيْتَيْنِ | [bajtajn] | أَلْبَيْتَيْنِ | [al-bajtajn]

3.5.4. A szabályos (egészséges) hímnemű többes szám

Ily módon ragozzuk az összes ونَ (-úna) végződésű főnevet.

Eset | Toldalék | Határozatlan | Kiejtés
N | -úna | مُعَلِّمُونَ | [mucallimún]
G | -ína | مُعَلِّمِينَ | [mucallimín]
A | -ína | مُعَلِّمِينَ | [mucallimín]
Eset | Toldalék | Határozott | Kiejtés
N | -úna | أَلْمُعَلِّمُونَ | [al-mucallimún]
G | -ína | أَلْمُعَلِّمِينَ | [al-mucallimín]
A | -ína | أَلْمُعَلِّمِينَ | [al-mucallimín]

3.5.5. A szabályos (egészséges) nőnemű többes szám

Ily módon ragozzuk az összes اتٌ (-átun) végződésű főnevet.

Eset | Toldalék | Határozatlan | Kiejtés
N | -átun | مُعَلِّمَاتٌ | [mucallimát]
G | -átin | مُعَلِّمَاتٍ | [mucallimát]
A | -átin | مُعَلِّمَاتٍ | [mucallimát]
Eset | Toldalék | Határozott | Kiejtés
N | -átu | أَلْمُعَلِّمَاتُ | [al-mucallimát]
G | -áti | أَلْمُعَلِّمَاتِ | [al-mucallimát]
A | -áti | أَلْمُعَلِّمَاتِ | [al-mucallimát]

Mint azt már a kétalakú főneveknél is említettük, az adott főnév ragozási mintáját a határozatlan alak alanyesetének végződése (a szótő után következő rész) szerint állapítjuk meg - ennek köszönhetően nem minden többes számú alakot ragozunk egészséges többes számként (legyen az hím- vagy nőnemű).
A rendhagyó (tört) többes szám a végződéstől függően vagy háromalakú, vagy kétalakú főnév módjára ragozódik.

3.5.6. A و vagy a ي gyökű főnevek ragozása

Ily módon ragozzuk az összes ٍ (-in) végződésű főnevet.

Eset | Toldalék | Hat.-tlan |  | Toldalék | Hat. |
N | -in | قَاضٍ | [kád] | -í | أَلْقَاضِي | [al-kádí]
G | -in | قَاضٍ | [kád] | -í | أَلْقَاضِي | [al-kádí]
A | -ijan | قَاضِيًا | [kádijan] | -ija | أَلْقَاضِيَ | [al-kádij]

Az ilyen főnevek és melléknevek rendszerint az ún. gyenge igék gyökéből lettek képezve.
Lásd még: A gyenge igék. Általánosan érvényes a szabály, hogy az -iju és -iji hangcsoportok -í-re változnak, ami a határozatlan alak alany- és birtokos esetében egy rövid -i-re rövidül (mivel egy zárt szótag része lesz). Az -ija csoport nem változik. Lásd még: A gyenge mássalhangzók., és Az olyan igék, melyek 3. mássalhangzója a و vagy a ي.

3.5.7. A nem ragozható főnevek

A legtöbb olyan -á-ra végződő szó, ahol az -á-t aliffal ا vagy alifu maqszúra-val ى írjuk, nem ragozható.
A nem ragozható névszók (főnevek, melléknevek, de némely számnevek is) rendszerint alif makszúra-ra végződnek. A határozatlan alakú alanyeset toldaléka az -an, amit a fathatáni jelecskével (eredetileg a tárgyeset a toldalékának megkettőzése) jelöljük.
Lásd még: A hosszú magánhangzók lejegyzése. Lásd még: A határozatlan névelő. A nem ragozható főnevek minden nyelvtani esetben azonos toldalékot kapnak, ebből kifolyólag ezeknél csak határozott és határozatlan alakokat különböztetünk meg. Ugyanez vonatkozik a nem ragozható melléknevek és számnevek ragozására is.

Eset | Határozatlan |  | Határozott |
N,G,A | مَقْهًى | [makhan] | أَلْمَقْهَى | [al-makhá]

A nem ragozható főnevek közé soroljuk pl. az alábbi főneveket is:
قُرًى [kuran] faluk مَبْنًى [mabnan] épület مَعْنًى [macnan] jelentés مُسْتَوىً [musztawan] szint A nem ragozható főnevek egyik alcsoportját az ى-ra (alif makszúra), ill. ا-ra (alif tawíla) végződő főnevek képezik, ezekhez azonban (a kétalakú főnevekhez hasonlóan) nem kapcsolódik nunáció.
Ebbe a csoportba soroljuk pl. a هَدِيَّة (ajándék) főnév többes számú alakját, a هَدَايَا-t is. További példák:
مِرَايَا [mirájá] tükrök قَضَايَا [kadájá] bírósági perek; problematika شَكْوىَ [sakw] probléma

3.6. Az arab főnév specifikus kategóriái

3.6.1. A gyűjtő főnevek

Az arab nyelvben megkülönböztetünk ún. gyűjtő főneveket is.
Ezek rendszerint emberek, állatok vagy dolgok egy bizonyos csoportot, fajtát vagy osztályát jelölik. Ezek közül némelyeknek (pl. جُمْهُورٌ - tömeg, nyilvánosság, publikum) ráadásul többes számú alakjuk is van.
A gyűjtő főnevek közé soroljuk az anyagjelölő és a fajtajelölő főneveket is. A gyűjtő főnevek többségéből az önálló tárgy megnevezését a nőnem -at (tá' marbúta) toldalékának segítségével tudjuk levezetni.
Az olyan főnevek többségéből, melyek esetében a kollektív fogalomra egy külön szó létezik, rendszerint többes számú alakot is tudunk képezni.
A nyelvtani egyeztetés szempontjából a gyűjtő főnevek egyes számú, hímnemű alakoknak minősülnek:
أَلْوَرَقُ الصِّينِيُّ [al-warak sz-színí] kínai papír A gyűjtő főneveket három nagy csoportra tudjuk osztani, amelyek:

az önálló tárgy megnevezését az -at toldalék segítségével képezik

Ide mindenekelőtt a fajtajelölő (növény, állat) és az anyagjelölő főnevek tartoznak.

بَصَلٌ | hagyma | بَصَلَةٌ | egy hagyma
شَجَرٌ | fák | شَجَرَةٌ | egy fa
بَيْضٌ | tojások | بَيْضَةٌ | egy tojás
خَشَبٌ | fa | خَشَبَةٌ | egy darab fa

A gyűjtő főnevek esetében nem a számot, hanem a fajtát tartjuk szem előtt. Pl. ha a piacra megyünk hagymát venni, nem érdekel minket különösebben, hogy hány hagymát kapunk, ha két kilót kívánunk venni.
A legtöbb gyűjtő főnév egészséges nőnemű vagy tört többes számú alakot alkot (أَشْجَارٌ fák, بَيْضَاتٌ tojások), amit akkor használunk, ha ezeket az adott dolgokat számoljuk. Lásd még: Számnevek.

az önálló tárgy megnevezését nem az -at toldalék segítségével képezik

Ide mindenekelőtt emberek és állatok csoportjait soroljuk.

e. sz./kollektív fn. |  | t. sz.
جُمْهُورٌ | tömeg, nyilvánosság, publikum | جَمَاهِيرٌ
أَهْلٌ | család, nemzet, nép | أَهَالٍ
شَعْبٌ | nép, nemzet | شُعُوبٌ
خَيْلٌ | lovak | خُيُولٌ

Az állatok csoportját jelölő kollektív főneveket a nyelvtani egyeztetés szempontjából (hasonlóan az élettelen főnevek többes számához, ahova az arabban az állatokat is soroljuk) a nőnem egyes számának tekintjük.

nemzetek neveit jelölik

Ezek a kollektív főnevek a nyelvtani egyeztetés szempontjából (az előző két csoporttal ellentétben) többes számú alakoknak minősülnek (mivel embereket jelölnek).
أَلتُّرْكُ [at-turk] törökök اَلسّْلُوفَاكُ [asz-szlúfák] szlovákok أَلْعَرَبُ [al-carab] arabok أَلْمَجَرُ [al-madzsar] magyarok A nemzet tagjainak megnevezését ebben az esetben (hasonlóan, mint a vonatkozó mellékneveket) az ـِيٌّ -íjun toldalék segítségével képezzük:
تُرْكِيٌّ [turkí] török سْلُوفَاكِيٌّ [szlúfákí] szlovák Lásd még: A relációs melléknév - niszba.

3.6.2. Az absztrakt főnevek

Az absztrakt főnevek alakilag a nőnemű relációs mellékneveknek felelnek meg. Gyakorlatilag tehát főnevesült melléknevekről beszélünk.
Gyakran jelölnek politikai, filozófiai és művészi irányzatokat, csoportokat és mozgalmakat. A magyarban ezek általában -izmus-ra végződnek.
أَلتَّكْعِيبِيَّةُ ['attakcíbíjat] kubizmus أَلْاِشْتِرَاكِيَّةُ [al-istirákíja] szocializmus أَلْإِنْسَانِيَّةُ [al-'inszáníja] humanizmus أَلرَّمْزِيَّةُ ['arramzíjat] szimbolizmus Rendszerint határozott névelővel használjuk őket.
أَلدَّاخِلِيَّةُ ['addáhilíjat] belügy, belügyminisztérium أَلْخَارِجِيَّةُ [al-háridzsíja] külföldi ügyek, külügyminisztérium وَطَنِيَّةٌ [wataníja] hazafiság مِيزَانِيَّةٌ [mízáníja] költségvetés Lásd még: A határozott névelő. ـِيَّةٌ alakja van a legtöbb nemzetközi szónak is, pl.:
دِيمُقْرَاطِيَّةٌ [dímukrátíja] demokrácia إِمْبِرَاطُورِيَّةٌ ['imbirátúríja] imperializmus بُرْجُوَازِيَّةٌ [burdzsuwázíja] burzsoázia Némely absztrakt főnévnek csak többes száma van. Általában tudományágak elnevezései, pl.:
رِيَاضِيَّاتٌ [rijádíját] matematika إِقْتِصَادِيَّاتٌ ['iktiszádíját] ökonómia صَوْتِيَّاتٌ [szawtíját] fonetika

3.6.3. A kicsinyítőképzős szóalakok

Kicsinyített (azaz diminutív) alakokat némely hárommássalhangzós gyökű főnevekből képezhetünk a فُعَيْلٌ, ill. فُعَيْلَةٌ minta alapján.

رَجُلٌ | férfi | رُجَيْلَةٌ | kicsi férfi
بَحْرَةٌ | tó | بُحَيْرَةٌ | tavacska

Az négymássalhangzós gyökű főnevekből és a ma- előtagú főnevekből a فُعَيْلِلٌ minta szerint képzünk kicsinyített alakot.
عَقْرَبٌ [cakrab] óramutató عُقَيْرِبٌ [cukajrib] kis óramutató Amennyiben a gyök 3. mássalhangzója után egy hosszú magánhangzó következik, a kicsinyített alakban az i meghosszabbodik. Pl.:
عُصْفُورٌ [cuszfúr] veréb عُصَيْفِيرٌ [cuszajfír] verebecske A kicsinyített alakok képzésében rengeteg azonban a kivétel. Ilyenek pl.:
كِتَابٌ [kitáb] könyv كُتَيْبٌ [kutajb] könyvecske (használatos a كُتَيِّبٌ alak is) A فُعَيِّلٌ minta még a mai napig is használatos új kicsinyített alakok képzésére - segítségével olyan főnevekből képezhetünk kicsinyített alakokat, amelyekben a gyök 2. mássalhangzója után egy hosszú magánhangzó áll.
Gyakran találkozhatunk azonban rendhagyóan képzett kicsinyített alakokkal is, amilyen pl. az اِبْنٌ [ibn] (vkinek a fia) szóból képzett بُنَيٌّ (vkinek a kisfia). Az ilyen gyakori kivételek miatt ajánlott a megfelelő alaknak a szótárban is utánanézni.

3.6.4. Az összetett főnevek

A szóösszetétel az arabban nem olyan gyakori szóképzési forma, mint pl. a magyarban. Ily módon leggyakrabban az adott főnév vagy melléknév ellentétes jelentésű alakjait képezzük, pl. a لَا vagy عَدَمٌ szócskák segítségével, melyeket az adott szó elé kapcsolunk.
Léteznek azonban olyan összetett szavak is, melyek két önálló szóból (ált. a nyugati nyelvekből átvett szavakból) jöttek letétre, ezeket azonban rendszerint egy szónak tekintjük.

لَا

a لَا nem- tagadószót főnevek és melléknevek ellentétes jelentésű alakjának képzésére is használhatjuk. Az így képzett főnevek rendszerint egy határozott névelővel állnak.
لَا + melléknév
لَا نِهَائِيٌّ [lá nihá'í] végtelen لَا سِلْكِيٌّ [lá szilkí] kábel nélküli, rádiós لَا مَنْطِقِيٌّ [lá mantikí] nem logikus, logikátlan لَا أَخْلَاقِيٌّ [lá 'ahlákí] amorális لَا عُضْوِيٌّ [lá cudwí] anorganikus لَا + főnév
لَا مَرْكَزِيَّةٌ [lá markazíja] decentralizáció لَا مَسْؤُولِيَّةٌ [lá masz'úlíja] felelőtlenség A határozott névelőt az összetett szavak esetében a لَا tagadószó elé kapcsoljuk.
مَوْقِفٌ لَا مَنْطِقِيٌّ - أَلْمَوْقِفُ اللَّا مَنْطِقِيُّ

Az عَدَمٌ kifejezés

Az عَدَمٌ kifejezés mulasztást, távollétet, hiányt jelent. Az عَدَمٌ csak a következő főnevekkel képez összetett szót, rendszerint a maszdar segítségével, mellyel birtokos szerkezetet alkot.
عَدَمُ الْاِنْتِبَاهِ [cadam l-intibáh] figyelmetlenség عَدَمُ الْاِهْتِمَامِ [cadam l-ihtimám] érdektelenség عَدَمُ التَّرْتِيبِ [cadam ttartíb] rendetlenség عَدَمُ الْاِسْتِقْرَارِ [cadam l-isztikrár] instabilitás

A حُسْنٌ és a سُوءٌ kifejezések

Egyes szemantikailag neutrális szavak saját jelentésükkel ellentétes értelmű szavakat az alábbi kifejezésekhez kapcsolódva alkotnak: حُسْنٌ (pozitív, jó, szépség), ill. سُوءٌ (negatív, rossz).
Ezek a szavak az utánuk következő szavakkal birtokos szerkezetet alkotnak.
حُسْنُ النِّيَّةِ [huszn nníjat] jó szándék سُوءُ النِّيَّةِ [szú' nníjat] rossz szándék سُوءُ التَّفَاهُمِ [szú' ttafáhum] félreértés سُوءُ التَّغْذِيَةِ [szú' ttaġdijat] helytelen, nem megfelelő táplálkozás Legjellemzőbb példának azonban az alábbi páros mondható:
حُسْنُ الْحَظِّ [huszn l-hazz] szerencse سُوءُ الْحَظِّ [szú' l-hazz] pech (szerencsétlenség) A حَظٌّ kifejezés az arabban sorsot, rendeltetést jelent.

3.6.5. A helységnevek

Egyes névszótövek, magán- és mássalhangzósémájukkal adott jelentéskörök (jelentés)tartalmait közvetíthetik, pl. egy cselekvéshez fűződő hely, vagy egy cselekvés eszközének megnevezésére lehetnek alkalmasak.
A hárommássalhangzós gyökökből levezetett helységneveket (és időpontok neveit) két fő minta szerint képezzük:

مَفْعِلٌ

Ebbe a csoportba az i imperfektumi magánhangzóval rendelkező I. ragozási csoportba tartozó igékből képzett főneveket soroljuk.

Ige | Kiejtés | Fordítás | Főnév | Kiejtés | Fordítás
عَرَضَ/يَعْرِضُ | [jacrid] | kiállít | مَعْرِضٌ | [macrid] | kiállítás
صَرَفَ/يَصْرِفُ | [jaszrif] | elkölt | مَصْرِفٌ | [maszrif] | bank

مَفْعَلٌ

Ide soroljuk továbbá az a vagy u imperfektumi magánhangzóval rendelkező I. ragozási csoportba tartozó igékből képzett főneveket is.

Ige | Kiejtés | Fordítás | Főnév | Kiejtés | Fordítás
كَتَبَ/يَكْتُبُ | [jaktub] | ír | مَكْتَبٌ | [maktab] | iroda
دَخَلَ/يَدْخُلُ | [jadhul] | bemegy | مَدْخَلٌ | [madhal] | bejárat
صَنَعَ/يَصْنَعُ | [jasznac] | gyárt | مَصْنَعٌ | [masznac] | gyár

Lásd még: Imperfektum. Egyes ily módon alkotott főnevek a nőnem toldalékát is felveszik: مَزْرَعَةٌ [mazraca] farm مَدْرَسَةٌ [madrasza] iskola Többes szám tekintetében az ilyen szavak esetében mindig tört többes számot képezünk مَفَاعِلُ.
Kivételt képeznek az olyan egyazon szótőből képzett szópárok, ahol a nőnem az egészséges nőnemű többes szám -át toldalékával képzi többes számát.

Egyes sz. |  | Többes sz.
مَكْتَبٌ | iroda | مَكَاتِبُ
مَكْتَبَةٌ | könyvtár | مَكْتَبَاتٌ

A bővített igetövek esetében a hely- és idő megnevezésének szerepét a melléknévi igenevek befejezett alakjai töltik be.

3.6.6. Az eszközök nevei

Az eszközök neveit a مِفْعَالٌ (t.sz. مَفَاعِيلُ), ill. مِفْعَلَةٌ (t.sz. مَفَاعِلُ) minták szerint képezzük. Alapul leggyakrabban igék, ritkábban főnevek szolgálnak.

Egyes sz. |  | Többes sz.
مِفْتَاحٌّ | kulcs | مَفَاتِيحُ
مِنْشَارٌ | fűrész | مَنَاشِيرُ
مِكْنَسَةٌ | seprű | مَكَانِسُ
مِرْوَحَةٌ | ventilátor | مَرَاوِحُ

A fenti táblázatban említett szavakat az alábbi igékből képeztük:
فَتَحَ [fatah] kinyit نَشَرَ [nasar] szétszór كَنَسَ [kanasz] felsöpör Eszközök nevének képzéséhez viszonylag gyakran szolgálnak alapul a következő minták is: مِفْعَلٌ, مِفْعَلَةٌ a فَعَّالَةٌ.