Obsah

Ideální trasy pro...

Úvod

Objevte Paříž

Stravování

Nakupování

Historické milníky

Doporučené trasy

Ostrovy

Louvre a Jardin des Tuileries

7. obvod

Champs-Élysées a Grands Boulevards

Beaubourg a Les Halles

Marais a Bastille

Latinská čtvrť

St-Germain-des-Prés

Montmartre

Trocadéro

Père-Lachaise

Severovýchodní Paříž

Bercy a Vincennes

Západní Paříž

La Défense

Malmaison

Versailles

Fontainebleau

Giverny

Pařížský Disneyland

Praktické informace

Ubytování

Restaurace

Noční život

Tipy A–Z

Užitečné fráze

Literatura a film

O publikaci

Ideální trasy pro…

Milovníky výtvarného umění

Od velké trojky – Louvre (trasa 2), Musée d’Orsay (trasa 3) a Centre Pompidou (trasa 5) – po intimnější Musée Rodin (trasa 3), Musée Jacquemart-André (trasa 4) či Monetův dům v Giverny (trasa 19).

Kavárenské typy

Bez obav se připojte k bohémskému životu v Marais (trasa 6) anebo upíjejte kávu jako existencialisté v Les Deux Magots a v Café de Flore v St-Germain-des-Prés (trasa 8).

Děti

Projeďte se na lodičce po Jardin des Tuileries nebo Jardin du Luxembourg (trasy 2 a 8), navštivte zoo a dinopark v Jardin des Plantes (trasa 7) nebo si z hlavního města vyrazte do Disneylandu (trasa 20).

Samotáře a individualisty

Hledáte-li klidné místo, zajděte na hřbitov Père-Lachaise (trasa 11), nebo opusťte přeplněné turistické trasy a zamiřte na rozkvétající severovýchod města (trasa 12) či do elegantního 16. arrondissementu (trasa 14).

Gurmány

7. obvod (trasa 3), sídlo vyhlášených restaurací, Champs-Élysées (trasa 4) a slavné makronky Ladurée, rue Mouffetard (trasa 7) a její rušné tržiště s potravinami či bývalé vinné sklady v Bercy (trasa 13).

Obdivovatele zeleně

Dopřejte si chvíli odpočinku v některém z hlavních parků, jako jsou Tuileries či Luxembourg (trasy 2 a 8), nebo vyzkoušejte některou z méně známých oáz zeleně – třeba působivě navržený Parc des Buttes-Chaumont (trasa 12).

Milovníky literatury

V Marais (trasa 6) vzdejte hold Victoru Hugovi, v Latinské čtvrti (trasa 7) nahlédněte, jaké poklady se ukrývají v policích s antikvárními knihami, nebo se vydejte do Balzacova domu v Passy (trasa 14).

Blázny do nakupování

Čekají na vás obchodní domy na Grands Boulevards (trasa 4), butiky v Marais a Bastille (trasa 6) a knihkupectví v Latinské čtvrti (trasa 7).

Úvod

Seznámení s geografickým uspořádáním Paříže, historií, kulturou a zvyky. Zajímavé informace o zdejší gastronomii a užitečné tipy pro nakupování, poznávání pamětihodností a nápady, jak lze v Paříži strávit chvíle volna.

Objevte Paříž

Stravování

Nakupování

Historické milníky

Paris Plage přináší mořskou atmosféru do středu města

Objevte Paříž

V Paříži najdete dvě památky zapsané do seznamu UNESCO, 143 muzeí, více než 460 parků a zahrad a 171 kostelů a chrámů. Není tedy divu, že ji každoročně navštíví přibližně 30 milionů návštěvníků.

Paříž má poměrně kompaktní uspořádání a k procházkám je uzpůsobena lépe než řada jiných měst. Od východu k západu dosahuje délky 13 km, od severu k jihu asi 9 km. Město obepíná známá a velmi vytížená okružní silnice zvaná Périphérique, dlouhá 35 km. Paříž je rozčleněna do 20 arrondissementů (administrativních obvodů). La banlieue (předměstí) leží ve dvou soustředných kruzích okolo města a  zasahují do dvou dalších départementů (krajů).

Seina

Střed města protíná Seina, přes niž se klene 37 mostů. Jde o nejklidnější a nejširší dopravní tepnu města, lehce čeřenou každodenním proudem turistů a komerční lodní dopravy. Do Paříže vtéká nedaleko Bois de Vincennes na jihovýchodě a mírně meandruje k severu a opět k jihu, přičemž míjí tři menší ostrovy: Île St-Louis, Île de la Cité a v místě, kde opouští město, Île des Cygnes.

$UserId$1

Severně od Seiny se táhne pruh pahorků, k nimž patří mimo jiné Montmartre (nejvyšší bod města), Ménilmontant, Belleville a Buttes-Chaumont. Jižně od řeky se tyčí Montsouris, Montagne Sainte-Geneviève, Buttes aux Cailles a Maison Blanche.

Uspořádání města

Pro Paříž jsou charakteristické dlouhé elegantní třídy lemované kaštany a platany. Široké bulváry obepínají střed města a označují místa, kudy ve středověku procházely hradby. V názvu mnoha ulic se objevuje slovo faubourg, což znamená, že ulice kdysi ležela za městskými hradbami.

Arrondissementy

Město je rozděleno do arrondissementů (administrativních obvodů), které se spirálovitě vinou od Louvru (1. obvodu) na severovýchod (k 20. obvodu). Všech dvacet obvodů obepíná okružní silnice Périphérique. Když Pařížané někomu vysvětlují, kde bydlí, většinou začínají číslem svého arrondissementu. Jednotlivé obvody se dále dělí na quartiers (čtvrti), z nichž každá má svůj osobitý charakter.

Tradiční rozdělení

Podle starého úsloví se na levém břehu (jižně od Seiny) přemýšlí – od středověku zde sídlí Sorbonna – a na pravém břehu (severně od řeky) utrácí. Kromě tohoto historického rozložení je však také silně zakořeněno neoficiální dělení na východní část města, kde žijí převážně pracující, a na západ obývaný spíše buržoazií. Obecně lze říct, že čím se ve městě nacházíte východněji, tím levicovější je výsek politického spektra. Urbanisté se už několik desetiletí snaží tuto společenskou nevyváženost napravit a jejich snahy vyvrcholily v projektech na obnovu oblasti v okolí Bastille a v Bercy.

Obyvatelstvo

Centrum Paříže je obydleno hustěji než Londýn či New York. Místní obyvatelé jsou natěsnáni v maličkých bytech na 87 km2 města. Dům se zahradou je téměř neslýchaným luxusem a neustále probíhá urputný boj o obytný prostor s dalšími 150 tisíci zájemců, kteří se v průměru snaží získat v Paříži byt. Vysoké nájmy především v západních arrondissementech přispívají k tomu, že řada Pařížanů nemá čas ani peníze, aby si krásy města, v němž žijí, náležitě vychutnali. Jsou uvězněni v zaběhané rutině označované jako métro-boulot-dodo (dojíždění, práce, spánek).

Stále však platí, že u obyvatel centra přínosy výrazně převyšují nevýhody. Paříž svým přátelským uspořádáním, čistotou, relativní bezpečností a kosmopolitní atmosférou naplňuje pověst města zaručujícího jednu z nejvyšších úrovní kvality života na Zemi.

Kulturní scéna

Přes intenzivní snahu o decentralizaci Francie zaujímá Paříž i nadále dominantní postavení, pokud jde o francouzské výtvarné umění, literaturu, hudbu, módu, vzdělání, vědecký výzkum, obchod a politiku. Tato skutečnost možná není nejlepší pro zemi jako celek ani pro města ve francouzských provinciích, přispívá však ke kulturnímu bohatství života v hlavním městě. Není proto divu, že spisovatel Jean Giraudoux (1882–1944) kdysi prohlásil, že Pařížané pociťují patřičnou hrdost, že mohou být součástí města, kde „se napřemýšlelo, namluvilo a napsalo více než na kterémkoli jiném místě na celém světě“.

Architektonický rozvoj

Paříž zůstala během obou světových válek ušetřena větších škod a její tvář je tudíž výsledkem mnoha staletí velkolepých urbanistických počinů. Za 2. světové války unikla jen o vlásek, když se generál Dietrich von Choltitz, okupační velitel města, rozhodl neuposlechnout Hitlerův rozkaz, aby před příchodem spojeneckých vojsk zničil všechny historické budovy ve městě.

Gotika a renesance

Z architektury předgotického období se mnoho nezachovalo. Nádherným příkladem rané gotiky je západní průčelí katedrály Notre-Dame ze 12. století, zatímco příčná chrámová loď s důmyslnou kružbou a interiér Sainte-Chapelle je ukázkou vrcholné gotiky poloviny 13. století.

V polovině 16. století přinesl František I. po svém vojenském tažení do Itálie do francouzského hlavního města renesanční sloh. Nejlepším příkladem francouzské interpretace renesance – známé jako manýrismus – je palác Fontainebleau.

Baroko a neoklasicismus

V první polovině 17. století bylo v Paříži postaveno 60 nových klášterů a 20 kostelů s cílem proměnit hlavní město Francie v druhý Řím. Kostely jako Val-de-Grâce v 5. obvodu vycházejí z římské barokní předlohy s dvoupatrovým štítem a fasádou zdobenou sloupy, hlavní loď s valenou klenbou je po stranách lemována kaplemi a nad křížením se tyčí vysoká kupole.

Do éry klasicismu vstoupilo francouzské umění za vlády Ludvíka XIV. (1643–1715), především díky paláci ve Versailles. Exteriér a interiér navrhli Louis Le Vau, Jules Hardouin--Mansart a Charles Lebrun, základ formálních zahrad položil zahradní architekt André Le Nôtre.

Stejný tým stavitelů byl pověřen dohledem nad architektonickými změnami ve městě, stržením hradeb, nahrazením původních bran vítěznými oblouky a novým řešením place des Victoires a place Vendôme coby královských náměstí se sochařskou výzdobou v centrální části. Byl rozšířen Louvre a díky dostavbě Tuileries a Champs-Élysées vznikla tzv. Axe historique neboli Historická osa, zvaná také Voie Triomphale (Triumfální cesta), jež vede ze středu Paříže směrem na severozápad.

19. století

Útok na Bastilu v roce 1789 předznamenal zkázu mnoha kostelů během Francouzské revoluce. Napoleon však zahájil jejich rekonstrukci a prodloužil Historickou osu města výstavbou Arc de Triomphe (Vítězného oblouku).

V 60. letech 19. století díky dlouhodobému nezájmu a rychlému rozvoji města nazrál čas pro novou výstavbu. Pod taktovkou stavitele barona Haussmanna byla stržena obytná čtvrť v centru města a systém ulic byl kompletně přebudován. Po obvodu města byly zřízeny parky. Buržoazní okázalost dosáhla svého vrcholu v extravagantní budově opery architekta Charlese Garniera, zatímco obchodní úspěch se prezentoval při světových výstavách, zvláště pak v roce 1889, kdy byla vztyčena Eiffelova věž.

$UserId$2

První polovina 20. století

V Paříži se ve 20. a 30. letech 20. století zrodilo modernistické hnutí a art deco charakterizované čistými liniemi a stylizovanou formou. Jejich hlavními zastánci se stali architekti Robert Mallet-Stevens a Le Corbusier. Současně vznikla i o něco grandióznější neoklasicistní forma modernismu, kterou dnes ztělesňuje budova Palais de Chaillot.

Druhá polovina 20. století

Od 60. let 20. století prochází Paříž transformací. Fasády budov byly vyčištěny, došlo k modernizaci metra a staré městské části, například tržnice Les Halles, byly strženy. Technický pokrok umožnil architektům stavět do výšky (La Défense), rozšiřovat vnitřní prostory (Centre Pompidou, La Villette, Bercy) či experimentovat s novými materiály a pracovat s odrazy světla.

V 80. letech 20. století se na vzhledu města několika grands projets podepsal François Mitterrand. K těmto projektům patří vchod do muzea Louvre v podobě pyramidy navržený I. M. Peiem, Institut du monde arabe od architekta Jeana Nouvela, Opéra National de la Bastille, Grande Arche v La Défense či Bibliotheque nationale de France.

21. století

V posledních letech za vlády Jacquesa Chiraca vzniklo ve městě Musée du quai Branly, největší muzeum postavené v Paříži po Centre Pompidou. I Nicolas Sarkozy chtěl zanechat svůj odkaz v architektuře a infrastruktuře města. Jeho koncepce tzv. Grand Paris (Velké Paříže) odstartovala příslibem 35 miliard eur na nový systém příměstské dopravy. Pozval také 10 špičkových světových architektů, včetně Jeana Nouvela a Richarda Rogerse, aby navrhli svou vizi kompaktnější Velké Paříže. Byla zahájena výstavba mrakodrapů (jejichž budování bylo dlouhou dobu na území centrální Paříže zakázáno), mimo jiné mrakodrapu na Hermitage Plaza v La Défense, který se má po dokončení v roce 2018 stát nejvyšší budovou Evropské unie. V září 2012 prezident François Hollande slavnostně otevřel nové křídlo Musée du Louvre, navržené Rudym Ricciottim a Mariem Bellinim, určené pro expozici sbírek islámského umění. Jde o nejambicióznější projekt muzea od výstavby Peiovy pyramidy.

Rodinné hodnoty

V rámci státní politiky podporující růst počtu obyvatel Francie získává každá famille nombreuse (tj. rodina se třemi a více dětmi) řadu benefitů včetně zajištění předškolní péče, bezplatného vstupu do muzeí, příspěvku na veřejnou hromadnou dopravu, sportovní vybavení, daň z motorových vozidel i školní obědy. Vyšší porodnost (Národní statistický institut zaznamenává více než dva porody na ženu) výrazně podpořila početná muslimská komunita, z níž by se při stávajícím trendu v porodnosti mohla stát během 20–25 let ve Francii většina.

Odpočinek v Jardin du Luxembourg

Nádherná rozeta v Notre-Dame

Louvre a jeho skleněná pyramida

Při návštěvě Paříže si nenechte ujít…

Dobrou boulangerii, kde si vyberete některou čerstvě upečenou dobrotu. Kupte si ještě teplý croissant nebo pain au chocolat a snězte je na nejbližším příjemném náměstí na lavičce pod korunami stromů. Anebo zamiřte do Ladurée ke specialistům na makronky a ochutnejte některou z těchto lahůdek. Už při pohledu na ně se vám začnou sbíhat sliny.

Kávu v typické pařížské kavárně. Na výběr máte z přehršle podniků – co třeba historická a turisty oblíbená Café de Flore, Chez Prune v módní oblasti Canal St-Martin nebo Le Procope, nejstarší kavárna v Paříži?

Pohled na město z hladiny řeky. Začněte u samotných základů, u řeky Seiny. Po schodech z mostu Pont-Neuf sejděte na západní cíp Île de la Cité. Nastupte na výletní loď Vedettes du Pont-Neuf a nechte se svézt po jedné z nejúžasnějších říčních cest světa.

Procházku po Jardin du Luxembourg, nejelegantnějším pařížském parku. Dobrou společnost vám budou dělat kondiční běžci, hráči pétanque, sochy a objímající se páry.

Jedinečný výhled na město. Vyšplhejte na Eiffelovu věž a pokochejte se typickým pohledem přes střechy. Chcete-li pořídit pěkný snímek Eiffelovy věže, vydejte se na vyhlídkovou plošinu Tour Montparnasse. A pokud vás láká především atmosféra, zamiřte za svítání nebo při západu slunce na Montmartre a vychutnejte si panoramatický pohled na Paříž ze schodů před Sacré-Cœur.

Trochu kultury. Jako první se pochopitelně nabízí Louvre, neváhejte ale navštívit některou z menších a komornějších výstavních prostor, například kultivované Musée Rodin, nádherné Musée Jacquemart-André či vytříbený Palais de Tokyo.

Nákupy podle světové módy. Paříž je hlavním městem světové módy a každý si tu najde to své – od obchodních domů Printemps a Galeries Lafayette ve stylu belle époque přes avantgardní Colette v rue St-Honoré a obchůdky s návrhářskými modely a módou pro mladé v Marais po noblesní galerie a pasáže nedaleko Palais-Royal.

Socha v Jardin du Luxembourg

Výtah na Eiffelovu věž

V Musée de l’Orangerie

Užitečné tipy

Nuits Blanches. O prvním říjnovém víkendu se konají takzvané Bílé noci, celonoční kulturní akce. Pařížané zůstávají vzhůru do časných ranních hodin a muzea, umělecké galerie a další kulturní instituce nabízejí bezplatný vstup. Po celém městě se současně koná celá řada speciálních akcí. Na Nuit Blanche zůstávají přes noc v provozu některé trasy metra, aby se unavení návštěvníci mohli nakonec pohodlně dostat domů do postele.

Zdvořilost. Pověsti o neurvalosti Pařížanů jsou nezasloužené. Velká část místních naopak dodržuje přísná pravidla etikety a turistům se doporučuje, aby si tyto zvyklosti osvojili. Ať už si kupujete bagetu nebo drahý parfém, bude k vám obsluha milejší, pokud ji oslovíte zdvořilým Bonjour Madame/Monsieur a rozloučíte se Merci, au revoir.

Muzejní průkazka. Chystáte-li se během svého pobytu navštěvovat muzea, koupě průkazky Paris Museum Pass vám umožní vyhnout se frontám a ušetřit na vstupném ve více než 60 muzeích a památnících po celé Paříži a v oblasti Île-de-France. Počet návštěv muzeí po dobu platnosti průkazky není nikterak omezen. Průkazky se vydávají na dva, čtyři nebo šest dní a zakoupit je můžete v turistických informačních centrech, v muzeích a galeriích, na letištích či on-line (www.parismuseumpass.com).

Jazz v Paříži. Na rue des Lombards (2. obvod) se nacházejí tři nejznámější pařížské jazzové kluby: Le Baiser Salé, Le Duc des Lombards a Sunset/Sunside. V Parc floral v Bois de Vincennes se o letních víkendech konají bezplatné koncerty jazzové a klasické hudby.

Na kole. K prohlídkám Paříže se skvěle hodí jízdní kolo. Zdarma si ho můžete půjčit v rámci programu Vélib’.

Vyhněte se frontám ve Versailles. Lístky do paláce si předem rezervujte na www.chateauversailles.fr. Nejjednodušší vstupenkou je cestovní pas, který vám umožní vstup do hlavních prostor. Obyvatelé zemí EU mladší 26 let (návštěvníci z ostatních zemí mladší 18 let) mají vstup zdarma.

Zajeďte si vlakem do Fontainebleau. Železniční společnost SNCF nabízí kombinovaný lístek na vlak, autobus a vstup do zámku. Předem si vyhledejte čas odjezdu (www.sncf.fr), protože spojení není příliš frekventované.

Vaux-le-Vicomte. Trasu 18 můžete spojit s návštěvou paláce ve Vaux-le-Vicomte (Maincy; www.vaux-le-vicomte.com; duben–říjen 10.00–18.00; vstupné), protože obě místa jsou od sebe vzdálena pouhých 16 km a leží na stejné železniční trati. Ve Vaux kdysi sídlil ministr financí Ludvíka XIV. Nicolas Fouquet a zámek je obecně pokládán za předchůdce Versailles.

$UserId$1

Vyhněte se davům v Giverny. Monetův dům a zahrada bývají zahlceny autobusovými zájezdy a školními exkurzemi, svou návštěvu proto směřujte do brzkých ranních či pozdních odpoledních hodin. Vstupenky si můžete zakoupit on-line, a ušetřit tak čas ve frontě u pokladny (http://fondation-monet.com).

Poctivá kuchyně s nádechem elegance

Stravování

Francouzská kuchyně, to nejsou jen šneci a žabí stehýnka. K jejím lákadlům patří i ústřice, foie gras, boeuf bourguignon, steak tartare, coq au vin či sole meunière. A pak přijdou na řadu dezerty: tarte Tatin, mousse au chocolat, île flottante a další.

Paříž se honosí pověstí vyhlášeného gurmánského města s proslulou gastronomickou historií. Možná zde neobjevíte překvapivé experimenty, neboť k jídlu se tu přistupuje mnohem konzervativněji než například v Londýně nebo v New Yorku, má to však své výhody, především pro návštěvníky, kteří touží po klasické francouzské kuchyni.

Současná a mezinárodní kuchyně

Nelze tvrdit, že v Paříži nenajdete podniky zaměřené na současnou a mezinárodní kuchyni. Mladá generace šéfkuchařů v posledních letech otevřela řadu módních restaurací, ve kterých se podávají francouzská jídla s opatrnou příměsí exotičtějších chutí, jako jsou zázvor, burské oříšky, curry či limetka.

I podniky s mezinárodní kuchyní, ačkoli nejsou tak rozšířené jako jinde, tvoří nedílnou součást restaurační kultury města. Na největší koncentraci čínských a vietnamských restaurací narazíte v 5. a 13. arrondissementu (v Latinské čtvrti a na novém levém břehu), zatímco japonské podniky se soustředí v 1. obvodu (Louvre, Palais-Royal a Châtelet).

Vynikající marocké restaurace jsou rozesety po celé Paříži, kvalitní podniky najdete například v okolí Bastily. V 8. a 16. obvodu můžete ochutnat vynikající libanonské jídlo (v okolí La Madeleine, Grands Boulevards, Champs-Élysées a v západní části města), zatímco dobré africké pokrmy se připravují v okolí Pigalle a na východě města.

Kde se najíst

Brasseries

Brasserie (pivnice) se v Paříži začaly objevovat v 19. století v době, kdy se zdokonalil moderní způsob vaření piva. Jde o velmi příjemné podniky: prostorné, halasné, s uvolněnou přátelskou atmosférou, většinou vyzdobené ve stylu belle époque. Často se zde podávají alsaské speciality jako choucroute s půllitrem piva, některé provozovny se specializují na mořské plody. Venku obvykle nepřehlédnete hromady korýšů na drceném ledu a muže, kteří si tu dávají své oblíbené ústřice. Je dobré vědět, že na rozdíl od většiny pařížských restaurací mívají brasserie převážně otevřeno i v neděli.

Bistra

Bistra jsou obvykle menší podniky s nabídkou tradičních pokrmů zahrnující hareng pommes à l’huile (uzené sledě v oleji s teplými bramborami), blanquette de veau (telecí maso v bešamelové omáčce), mousse au chocolat a tarte Tatin (převrácený koláč s karamelizovanými jablky). Často jde o podniky lokálního charakteru, v nichž připravují regionální speciality jako foie gras (kachní nebo husí játra), pálivé papričky, solenou tresku a šunku nebo bouillabaisse (provensálskou rybí polévku).

V posledních letech se v Paříži objevuje nový typ restaurací, tzv. néo-bistrot. Jde o reakci na ekonomickou krizi. Podniky néo-bistrot vedou obvykle mladí šéfkuchaři, jídlo pro jednoho stojí méně než 50 eur, kuchyně je inovativní a kosmopolitní, atmosféra uvolněná. V roce 2013 byl podnik Le Chateaubriand (129 avenue Parmentier, 11. obvod; tel.: 01 43 57 45 95; út–so; pouze V), s každodenně se měnícím jídelním lístkem ovlivněným mezinárodními trendy, zvolen 18. nejlepší restaurací světa.

Kavárny

Kavárny obvykle nabízejí sendviče, především všudypřítomné croque-monsieur (zapékané se šunkou a sýrem), ale i obědové saláty, quiche a omelety. V některých podnicích narazíte na obsáhlejší jídelní lístek se středomořským nádechem, někdy i na propracovanější moderní pokrmy.

Luxusní restaurace

Restaurace této kategorie – ať s michelinskou hvězdou, či bez – přinášejí vše od starosvětských terin z foie gras s lanýži a zvěřiny ve velkolepých omáčkách po sebevědomé sorbety s pálivými papričkami, které udělají výrazný předěl mezi telecím pomalu vařeným v pomerančové šťávě a dezerty představujícími ovoce či čokoládu v pěti různých podobách. Restaurace často nabízejí i degustační menu (dégustation).

Michelinské hvězdy se ve Francii těší velké vážnosti. Paříž má deset restaurací se třemi michelinskými hvězdami, zatímco například v Londýně jsou jen dvě a v New Yorku jich je sedm. Ztráta hvězdy znamená pokles v počtu zákazníků a pošramocení pověsti.

Sýry

Mezi hlavním chodem a dezertem jsou na servírovacím vozíku nebo na prkénku podávány sýry obklopené obláčkem delikátní vůně. Platí zásada, že při ochutnávání sýrů začínáte vždy tím nejjemnějším a postupujte k nejvýraznějšímu, a pokud sami servírujte sýr, nikdy nekrájejte výseč sýra od špičky; plátky si musí zachovat svůj přirozený tvar. Takový postup je považován za slušnost a zaručí, že na posledního strávníka nezbude jen kůrka.

Francouzi jsou po Řecích druhými největšími konzumenty sýra na světě, spotřebují asi 23,7 kilogramu na osobu a rok. Sýry často chutnají mnohem lépe, než by jejich vzhled napovídal. Například některé kozí sýry jsou pokryté vrstvou popela z dřevěného uhlí, které absorbuje povrchovou vlhkost a pomáhá uchovat kvalitu.

Rozmanitost

Velká rozmanitost nabídky znamená, že může trvat celé roky, než se s francouzskými sýry důkladně seznámíte. Prezident Charles de Gaulle jednou prohlásil: „Jak je možné vládnout zemi, která má 246 různých druhů sýra?“ Výroba sýra je ve Francii regulována stejně jako výroba vína, vztahuje se na ni podobný klasifikační systém Appellation d’Origine Contrôlée (AOC) a stejné chráněné označení původu. V současné době je registrováno 46 sýrů se statusem AOC (prvním byl v roce 1925 Roquefort). Celkový počet druhů francouzských sýrů se pohybuje mezi 350 a 400.

$UserId$2

Nápoje

Alkoholické nápoje

Ve Francii je obvyklé, že vám před jídlem nabídnou apéritif, například skleničku sektu, bílého vína, kiru (bílého vína s černorybízovým likérem cassis), případně bílého portského.

Víno je neodmyslitelným doplňkem jídla. Prodává se po lahvích, po sklenkách nebo levněji po džbáncích. V bistrech, brasseriích a kavárnách, méně často i ve formálních restauracích je možné objednat si rozlévané víno v karafě nebo v pichet (kameninovém džbánu). Obvyklé množství činí 25 cl (un quart), 50 cl (un demi), případně 46 cl (un pot lyonnais).

V současnosti ve Francii vládne trend pít méně vína, zato dbát více na jeho kvalitu. Vzrostl také zájem o bio vína – nedaleko Canal St-Martin se nachází cave à manger (módní spojení vinného sklípku a restaurace) Le Verre Volé Cyrila Bordariéra, specializující se na bio vína. V posledních letech se v Paříži množí restaurace s nabídkou zaměřenou právě na vína, nejslavnější z nich je asi restaurace Il Vino, která získala michelinskou hvězdu pouhé tři měsíce po svém otevření.

Francie dlouhodobě soupeří s Itálií o titul největšího světového producenta vína a dvě třetiny roční produkce dosahující 600 milionů beden se zkonzumují na domácím trhu. Na vinných lístcích restaurací proto nenajdete mnoho zahraničních produktů.

Pivo se obvykle objednává pouze k sendvičům, alsaským specialitám a k asijským pokrmům. V mnoha barech a restauracích se prodává pivo z prvního městského minipivovaru Brasserie de la Goutte d’Or. K bretaňským a normanským specialitám, jako jsou crêpes či mušle, se často podává cider servírovaný v kameninových pohárcích.

Po večeři se ke slovu dostává digestif, tedy sklenka koňaku, armaňaku, calvadosu nebo jiného ovocného destilátu.

Nealkoholické nápoje a káva

Většina restaurací nabízí široký výběr minerálních vod. Přejete-li si perlivou vodu, žádejte eau pétillante, chcete-li neperlivou, řekněte si o eau plate, a pokud se spokojíte se džbánkem vody z kohoutku, objednejte si eau en carafe.

Káva se ve Francii obvykle podává po dezertu, nikoli současně s ním. Café znamená espreso, silné a černé. Máte-li rádi mléko, požádejte o café noisette. Café crème (káva s mlékem) je považováno za snídaňový nápoj, pokud si ho objednáte po večeři, můžete vyvolat jisté rozpaky. Pokud byste kvůli kofeinu měli prožít bezesnou noc, vyžádejte si café décaféiné (zkráceně déca) nebo une tisane (bylinkový čaj).

Vegetariáni v Paříži

Tradiční bistro

Mnoho brasserií se specializuje na mořské plody

Ceny za jídlo a pití

V rámci této publikace se informativní ceny vztahují na večeři pro jednu osobu a půl láhve rozlévaného vína:

€€€€ = více než 60 eur

€€€ = 40–60 eur

€€ = 25–40 eur

€ = méně než 25 eur

Na prezentaci záleží

Trhy

Káva se podává po dezertu

Mezi restauracemi se nově objevují tzv. néo-bistrot

Zapadlé poklady v Marché aux Puces de St-Ouen

Nakupování

Nákupní mapa

Návrhářská móda a řetězce

Tradice a změny

$UserId$1

Nákupní pasáže

Za pozornost stojí...

Velmi elegantní rue de St-Honoré

Dobytí Bastily, 1789

Historické milníky

$UserId$2

Starověk

asi 300 př. n. l. | Keltské kmeny Parisiů osidlují Île de la Cité a zakládají oppidum zvané Lutetia Parisiorum.
58–52 př. n. l. | Paříž je dobyta Římany; výstavba na levém břehu.
asi 250 n. l. | Svatý Denis zakládá v Paříži první křesťanskou komunitu.
451 | Svatá Jenovéfa zachraňuje Paříž před hunským králem Attilou.
508 | Král Chlodvík I. ustanovuje Paříž hlavním městem Franské říše.

Středověk

768–814 | Karlovská dynastie. Moc se přesouvá z Paříže do Aix-la-Chapelle.
987 | Králem je zvolen Hugo Kapet; začátek vlády Kapetovců.
1253 | Založení Sorbonny.
1340 | Začátek stoleté války.
1420 | Paříž se vzdává Angličanům, kteří zde vládnou až do roku 1436.

Renesance a osvícenství

1515–47 | Vláda Františka I., během níž je zahájena přestavba Louvru.
1589 | Zavraždění Jindřicha III.
1594 | Jindřich IV. přestupuje na katolickou víru, konec náboženské války.
1682 | Ludvík XIV. stěhuje svůj dvůr do Versailles.

Revoluce, císařství a republika

1789 | Francouzská revoluce ukončuje staletí monarchie, kterou nahradí republika. Poprava Ludvíka XVI. a Marie Antoinetty v roce 1793.
1794 | Následný teror si vyžádal více než 60 tisíc životů.
1799 | Napoleon Bonaparte uchvacuje moc a stává se císařem (1804).
1814–15 | Napoleonův pád předznamenává obnovu bourbonské monarchie.
1830 | Červencová revoluce; králem se stává Ludvík Filip Orleánský.
1848 | Revoluce vynáší k moci Ludvíka Napoleona, synovce Napoleona Bonaparteho, a ústí ve zrod druhé republiky.
1852 | Tzv. druhé císařství. Georges Haussmann zahajuje přestavbu města. Otevírá se Le Bon Marché, první obchodní dům ve městě.
1870–1 | Prusko-francouzská válka. Paříž kapituluje a Napoleon III. abdikuje. Konec druhého císařství. Třetí republika trvá do roku 1940.
1871 | Povstání Pařížské komuny, je zabito na 25 tisíc lidí.
1889 | V rámci Světové výstavy je postavena Eiffelova věž. Na Pigalle otevírá své brány kabaret Moulin Rouge.

20. století

1900 | Zahájen provoz první trasy pařížského metra.
1914–18 | 1. světová válka, Němci 13 km od Paříže.
1934 | Následkem ekonomické krize dochází k nepokojům a stávkám.
1939–45 | 2. světová válka. Vichistický režim.
1946 | Charles de Gaulle zakládá čtvrtou republiku.
1958 | Alžírská krize vede k pádu čtvrté republiky. De Gaulle zakládá pátou republiku. Ženy konečně získávají volební právo.
1962 | Konec alžírské války.
1968 | Studentské nepokoje a generální dělnická stávka. De Gaulle je donucen vyhlásit volby. Zvítězil, ale o rok později rezignuje.
1969–74 | Prezidentem Georges Pompidou.
1981–95 | Prezident Françoise Mitterrand a jeho grands projets.

21. století

2001 | Primátorem Paříže zvolen Bertrand Delanoë.
2002 | Francouzský frank střídá euro.
2006 | Na jihu města je nově zavedena tramvajová doprava.
2007 | V prezidentských volbách vítězí pravicový Nicolas Sarkozy.
2010 | Prezident Sarkozy představuje své plány tzv. Velké Paříže.
2012 | Prezidentem zvolen socialistický kandidát François Hollande.
2014 | Do čela Paříže přichází A. Hidalgová, první starostka města.
2015 | Teroristické útoky v Paříži, počet obětí se blíží 150.

Boulevard Haussmann na počátku 20. století