1 Výslovnost

1.1 Francouzská abeceda

a | [a] | h | [aS] | o | [o] | v | [ve]
b | [be] | i | [i] | p | [pe] | w | [dublve]
c | [se] | j | [Zi] | q | [ky] | x | [iks]
d | [de] | k | [ka] | r | [\pel\pRc] | y | [igr\pelk]
e | [E] | l | [\pell] | s | [\pels] | z | [z\peld]
f | [\pelf] | m | [\pelm] | t | [te] |  |
g | [Ze] | n | [\peln] | u | [y] |  |

1.2 Přehled výslovnosti francouzských písmen a spřežek

Souhlásky

b | [b] | h | nevyslovuje se
c | [k], před e, i, y [s] | j | [Z]
ç | [s] | ph | [f]
cc | [k], před e, i, y [ks] | q | [k]
ch | před samohláskou [S] | s | na začátku slova [s]
| před souhláskou [k] |  | mezi dvěma samohlás. [z]
d | [d] | ss | [s]
f | [f] | t | [t], před i+samohláska [s]
g | [g], před e, i, y [Z] | w | [v]
gn | [\pnh] | x | [ks], ex+samohláska [gz]

Souhlásky k, l, m, n, p, v, z mají v zásadě stejnou výslovnost jako v českém jazyce. Většina souhlásek na konci slova se nevyslovuje.

Samohlásky

a, à, â | [a] | eu, eû, œ | [\poh] nebo [\pou]
ai, aî | [e] nebo [\pel] | i, ï, î, y | [i]
au | [o] | o | [o] nebo [O]
e | [\pel] nebo [E] | ô | [o]
é, ez, er | [e] | ou, oû | [u]
è, ë, ê, ei | [\pel] | u, û | [y]

Polosamohlásky

oi, oy | [wa]
oin | [w\pex]
ui, uy | [\phii]
ay + samohláska | [\pelj]
i + samohl., il (na konci), ill, y + samohl. | [j]

Nosové samohlásky

an, am, en, em | [\pav]
in, im, yn, ym | [\pex]
on, om | [\pcv]
un, um | [\pov]

Zvláštní případy

* temné e: neurčitá krátká samohláska, která zazní na konci českého „b, h, n“. V mluvené francouzštině se často vynechává nebo je vyslovena jen náznakově:
que [kE], demain [dEm\pex] * -ve, -ze, -gue, -be, -de ap.: temné -e na konci slova brání spodobě, zachovává se tak původní výslovnost. Jeho přidání na konec slova „oživuje“ jinak nečtené souhlásky:
muse [myz], vide [vid]; que je lave [kE Z lavE], il part [il pa\pRc] - qu'il parte [kil pa\pRct] * x: vedle výše popsaných možností se může zejm. v číslovkách vyslovit ještě jako:
[s]: six, dix, soixante [z]: sixième, dixième, deuxième * ch: se v některých slovech přejatých z řečtiny před samohláskami a dále na konci slova vyslovuje jako [k]:
Munich [mynik], psychiatre [psikjat\pRc], ale: psychique [psiSik] * ti + samohláska: vyslovuje se většinou jako [sj]:
nation [nasj\pcv], initial [inisjal], partiel [pa\pRcsj\pell] Ale: tien [tj\pex], partie [pa\pRcti], garantie [ga\pRc\pavti] často když sti+ samohláska: Sébastien [sebastj\pex] často když éti+ samohláska: chrétien [k\pRcetj\pex] substantiva končící na -tier: métier [metje] * u: většinou se vyslovuje jako [y], ale v přejatých slovech končících na „-um“ jako [o] a ve slovech přejatých z angličtiny i jako [\poh]:
référendum [\pRcefe\pRc\pavdOm], club [kl\pohb], pub [p\pohb] * [O]: vyslovuje se v přízvučné slabice s o zakončené souhláskou a nepřízvučné slabice s o:
noble [nObl], horloge [O\pRclOZ], poly [pOli], ale také Paul [pOl] Na rozdíl od: chose [Soz] («-os-»), lavabo [lavabo] (slabika nezakončená souhláskou), beau [bo] («eau»), côté [kote] («ô») * ç: používá se pro zachování výslovnosti [s] před a, o, u, např. často v časování:
recevoir - reçu, commencer - nous commençons, cela - ça * g: obdobně pro zachování výslovnosti [Z] před a, o vkládáme -e-, opět i u časování:
manger - nous mangeons, exiger - il exigea * Pro vyslovené [s] má francouzština sedm různých možností grafického zápisu: s, ss, c, ç, t, sc, x:
sans, finissons, cela, ça, nation, scier, six

1.3 Vázání

Francouzština si libuje v plynulém navazování jednotlivých slov v rámci jakýchsi rytmických celků. Tento jev nazýváme vázání (liaison) a spočívá v tom, že se vedle stojící slova přečtou jako jedno, na jeden nádech, s jedním přízvukem na konci:
très joli [t\pRc\pelZOli], trop gras [t\pRcog\pRca], un beau livre [\povboliv\pRc] Při vázání se koncová souhláska
* buď nečte, a to před jinou souhláskou nebo před dyšným h:
assez petit [asep(E)ti], les Hongrois [le\pcvg\pRcwa] * nebo se vysloví, a to před slovem začínajícím na samohlásku nebo němé h:
trop aimable [t\pRcop\pelmabl], il est habile [iletabil], un bel homme [\povb\pellOm] Výslovnost některých souhlásek se při vázání mění:
-d se čte jako [t]: un grand ami [\povg\pRc\pavtami] -g se čte jako [k]: un long arrêt [\povl\pcvka\pRc\pel] -s se čte jako [z]: les yeux [lezj\poh] -x se čte jako [z]: de beaux ongles [dEboz\pcvgl] -f se čte jako [v] pouze v číslovce neuf při udávání času. neuf heures [n\pouv\pou\pRc], neuf ans [n\pouv\pav] Ale: neuf enfants [n\pouf\pavf\pav] Nosovky: při vázání vyslovíme i koncové n, přičemž se
* nosovka zachová, a to u [\pav] a [\pov]:
en avril [\pavnav\pRcil], aucun enfant [ok\povn\pavf\pav] * nebo zanikne, a to u [\pex] a [\pog] s výjimkou slov „bien“, „rien“ a „on“:
un certain étudiant [\povs\pel\pRct\pelnetydj\pav], le bon usage [lEbOnyzaZ] Ale: on avait [\pcvnav\pel], rien entendu [\pRcj\pexn\pavt\pavdy] Nutno však mít na paměti, že nevážeme vždy a všude. Rozlišujeme:

Vázání povinné

u slov gramaticky a významově úzce spjatých
* člen + podstatné jméno
des œufs [dez\poh], les articles [leza\pRctikl] * ukazovací nebo přivlastňovací zájmeno nesamostatné + podstatné jméno
ces odeurs [sezOd\pou\pRc], leurs images [l\pou\pRczimaZ] * přídavné jméno + podstatné jméno
chers amis [S\pel\pRczami], nos études [nozetyd] * zájmeno + sloveso
ils entrent [ilz\pavt\pRc], vous avez [vuzave] * číslovka
deux heures [d\pouz\pou\pRc], cent ans [s\pavt\pav] * sloveso + doplněk
elle est aimable [\pellet\pelmabl], nous sommes utiles [nusOmzytil] * jednoslovné příslovce
très urgent [t\pRc\pelzy\pRcZ\pav], plus offensant [plyzof\pavs\pav] * jednoslabičná předložka
dans un instant [d\pavz\povn\pexst\pav], chez elles [Sez\pell]

Vázání zakázané

* spojka et
doux et ardent [duea\pRcd\pav] * před dyšným h
les héros [lee\pRco], les haies [le\pel] * zájmeno a následující slovo v inverzi
Avez-vous eu de la chance ? [avevuy dElaS\pavs] * samostatné zájmeno
Celles auxquelles on pensait. [s\pell ok\pell\pogp\pavs\pel] * před oui, huit, onze
mais oui [m\pelwi] tous les huit ans [tule\phiit\pav] leurs onze chiots [l\pou\pRc\pcvz SjO] * po podstatném jméně v jednotném čísle
un chien ombrageux [\povSj\pex \pcvb\pRcaZ\poh] * po quand, comment, combien v otázkách
Quand avez-vous temps ? [k\pav avevut\pav] Comment y aller ? [kOm\pav iale] Combien en as-tu ? [k\pcvbj\pex \pavnaty] * v datech
le trois avril [lE t\pRcwA av\pRcil]

Vázání nepovinné

* podstatné jméno v množném čísle + přídavné jméno
liaisons intimes [lj\pelz\pcvz\pextim] nebo [lj\pelz\pcv \pextim] * sloveso + doplněk
Il partit aussitôt. [ilpa\pRctitosito] nebo [ilpa\pRcti osito] * podstatné jméno v množném čísle + sloveso
Les mères ont toujours raison. [lem\pel\pRcz\pcv tuZu\pRc\pRc\pelz\pcv] nebo [lem\pel\pRc \pcv tuZu\pRc\pRc\pelz\pcv] Běžná mluvená francouzština stále více od vázání upouští, vázání v nepovinných případech se tak omezuje na spisovný jazyk. A to přesto, že vázání někdy může napomoci ke správnému pochopení významu sdělení: un savant aveugle [sav\pavtav\pougl] učený slepec un savant aveugle [sav\pav av\pougl] slepý učenec

2 Podstatná jména

2.1 Množné číslo podstatných jmen

Tvoření: přidáním koncovky -s, která se, s výjimkou vázání, nevyslovuje.
billet - billets, livre - livres, pré - prés, boîte - boîtes, page - pages Začíná-li podstatné jméno samohláskou nebo němým h, je mn. č. v ústním projevu zvýrazněno vázáním
l'article [la\pRctikl] - les articles [leza\pRctikl] une armoire [yna\pRcmwa\pRc] - des armoires [deza\pRcmwa\pRc] quel hôtel [k\pellot\pell] - quels hôtels [k\pellzot\pell]

Ostatní způsoby tvoření množného čísla

koncovka | mn. č. | příklad | výjimky
-s/-x/-z | nemění se | cas, voix, gaz |
-eau/-au/-eu | -x | noyaux, cheveux | pneus, bleus, landaus
-ou | -ous | trous | bijoux, cailloux, choux, genoux, hiboux, joujoux, poux
-al | -aux | journaux | bals, cals, carnavals, chacals, chorals, festivals, récitals, régals
-ail | -ails | détails, rails | baux, coraux, émaux, soupiraux, travaux, vantaux, vitraux

Některá podstatná jména mají dva různé tvary množného čísla. Oba tyto tvary pak mají význam buď stejný:
ail - ails, aulx idéal - idéals, idéaux val - vals, vaux nebo se významově liší:
aïeul - aïeuls (prarodiče), aïeux (předkové) ciel - ciels (nebe jako nebeská klenba či nebesa nad postelí), cieux (nebesa v náboženském smyslu) œil - yeux (oči), œils (oka - ve složeninách) Pomnožná podstatná jména se s češtinou někdy shodují:
les lunettes brýle (ale: la lunette = dalekohled) les fiançailles zásnuby Často se však liší. Buď jsou pomnožná jen ve francouzštině:
les archives archiv les mathématiques matematika nebo pouze v češtině:
le pantalon kalhoty la porte dveře

Množné číslo podstatných jmen složených

Tvoření:
* U složených podst. jmen, která tvoří jedno slovo psané dohromady, se znak mn. č. připojuje na konci:
le contrepoison - les contrepoisons, le passeport - les passeports Výjimka:

Madame | Mesdames
Mademoiselle | Mesdemoiselles
Monsieur | Messieurs

* U podst. jmen tvořených dvěma souřadnými podstatnými jmény spojenými spojovníkem přibírají znak mn. č. obě složky:
le chou-fleur - les choux-fleurs le wagon-restaurant - les wagons-restaurants * U podst. jmen tvořených podstatným a přídavným jménem (nebo naopak) přejímají znak mn. č. obě složky:
le beau-frère - les beaux-frères le cerf-volant - les cerfs-volants le coffre-fort - les coffres-forts Pomnožná podst. jm. tedy: les beaux-arts, les belles-lettres * U podst. jmen tvořených dvěma přídavnými jmény přejímají znak mn. č. také obě složky:
le sourd-muet - les sourds-muets le nouveau-marié - les nouveaux-mariés le nouveau riche - les nouveaux riches Výjimka: le nouveau-né - les nouveau-nés, kde je nouveau chápáno jako příslovce, totéž les haut-parleurs. * U podst. jmen tvořených dvěma podst. jmény, z nichž jedno blíže určuje druhé, přebírá znak mn. č. jen první z nich (to určované):
la pomme de terre - les pommes de terre, un arc-en-ciel - des arcs-en-ciel, la station-service - les stations-service le petit-beurre - les petits-beurre (petits (biscuits) au beurre) Má-li podst. jm. složené charakter zpodstatnělého rčení, nemění se vůbec. un tête à tête - des tête à tête, un pot-au-feu - des pot-au-feu * U podst. jmen obsahujících slovesný tvar a podst. jméno sloveso znak mn. č. nepřebírá, podst. jméno jen někdy, a to dle věcného významu:
le tire-bouchon - les tire-bouchons (počitatelné bouchon) le gratte-ciel - les gratte-ciel (nepočitatelné ciel) le porte-bonheur - les porte-bonheur (nepočitatelné bonheur) Totéž: une avant-garde - des avant-gardes (příslovce «avant») * U podst. jména složeného z podst. jména a slovesa spojených předložkou přibírá znak mn. č. podst. jméno:
la machine à laver - les machines à laver, le grain à moudre - les grains à moudre * Složené podst. jméno obsahující dva slovesné tvary se v mn. č. nemění:
le laissez-passer - les laissez-passer, le laissez-aller - les laissez-aller

2.1.1 Množné číslo podstatných jmen přejatých

Podstatná jména cizího původu přejatá ve své původní formě a dnes zdomácnělá, přibírají zpravidla obvyklou koncovku -s:
un agenda - des agendas, un concerto - des concertos, un scénario - des scénarios Podstatná jména nezdomácnělá se buď nemění, nebo zachovávají tvar mn. č. původního jazyka:
le credo - les credo; un gentleman - des gentlemen Některá podst. jm. cizího původu mají v mn. č. dva tvary - původní a francouzský:
le minimum - les minima/les minimums, le match - les matchs/les matches, le soprano - les soprani/les sopranos Zvláštním případem jsou italské těstoviny, jež přešly do francouzštiny ve tvaru množného čísla, a tak v plurálu většinou přibírají francouzskou koncovku -s:
spaghettis, tortellinis, macaronis

2.2 Rod podstatných jmen

Podstatná jména jsou ve francouzštině buď rodu mužského (masculin), nebo ženského (féminin). Střední rod se zachoval jen u některých zájmen.
V některých případech naznačuje rod podstatného jména jeho zakončení nebo přípona.
Rod mužský

koncovka | příklad
-age | courage, garage, voyage
-ail | détail, portail, travail
-ard | boulevard, hasard, regard, retard
-eau | bateau, chapeau, manteau
-et | billet, buffet, effet, projet
-ier | cahier, calendrier, escalier, papier
-in | chemin, dessin, moulin, raisin
-isme | alcoolisme, optimisme, romantisme, tourisme
-ment | appartement, document, instrument, monument

Výjimka: šest podst. jmen. ženského rodu - une cage, une image, une nage, une page, une plage, une rage
Z hlediska věcného významu jsou mužského rodu zejména názvy:

zlomků: | un tiers, un dixième, un millième
barev: | le bleu, le blanc, le rouge, ale la couleur blanche
jazyků: | le français, le tchèque, l'espagnol
stromů: | le chêne, le pin, le pommier, le prunier
chem. prvků: | l'argent, l'or, le soufre

Rod ženský

koncovka | příklad
-ade | façade, limonade, marmelade, salade
-esse | finesse, politesse, sagesse, vitesse
-ette | allumette, assiette, omelette, recette
-euse | danseuse, serveuse, vendeuse
-ine | cabine, cuisine, origine, vitamine
-rie | bijouterie, catégorie, industrie, théorie
-tion | attention, direction, invitation, satisfaction
-ure | blessure, chaussure, écriture

Viz též kap. Odvozování příponami. Výjimka: některá jednoslabičná podst. jm. - le grade, le stade ap. a názvy chemických sloučenin - le chlorure, l'acide ap.
Z hlediska věcného významu jsou ženského rodu zejména názvy vědeckých a technických oborů:
astronomie, géographie, histoire, linguistique, psychologie

2.3 Ženský rod

Tvoření

Přidáním koncovky -e k mužskému tvaru podstatného jména. Jejich výslovnost se tím buď:
* nemění, pokud podstatné jméno v mužském rodě končí na samohlásku nebo se jeho koncová souhláska vyslovuje:
un ami [ami] - une amie [ami] un martyr [ma\pRcti\pRc] - une martyre [ma\pRcti\pRc] * nebo mění, pokud podstatné jméno v mužském rodě končí na souhlásku, která se nevyslovuje:
un avocat [avOka] - une avocate [avOkat], un cousin [kuz\pex] - une cousine [kuzin], un voisin [vwaz\pex] - une voisine [vwazin]. U některých se v důsledku změny výslovnosti kromě připojení koncovky -e navíc píše tupé znaménko nad e v předcházející slabice:
un berger [b\pel\pRcZe] - une bergère [b\pel\pRcZ\pel\pRc], un boulanger [bul\pavZe] - une boulangère [bul\pavZ\pel\pRc] U některých podst. jmen ženského rodu dochází ke zdvojení nebo změně koncové souhlásky:

konc. muž.r. | konc. žen.r. | příklad
-en | -enne | un chien - une chienne
-on | -onne | un baron - une baronne, un lion - une lionne
-el | -elle | un criminel - une criminelle
-at | -atte | un chat - une chatte
-ot | -otte | un sot - une sotte
-e | -esse | un maître - une maîtresse, un tigre - une tigresse
-eur | -euse | un danseur - une danseuse
-teur | -trice | un acteur - une actrice
-if | -ive | un sportif - une sportive

Viz též kap. Odvozování příponami. Nosovky přidáním koncovky ženského rodu:
* zanikají, pokud se ke koncovému -n přidá koncovka -(n)e
un sultan [sylt\pav] - une sultane [syltan] un politicien [pOlitisj\pex] - une politicienne [pOlitisj\peln] un fanfaron [f\pavfa\pRc\pcv] - une fanfaronne [f\pavfa\pRcOn] un Américain [ame\pRcik\pex] - une Américaine [ame\pRcik\peln] un chaton [Sat\pcv] - une chatonne [SatOn] Ale také: un malin [mal\pex] - une maligne [mali\pnh] * nezanikají, pokud se koncovkou ženského rodu oživí výslovnost souhlásky následující po -m a -n
un Flamand [flam\pav] - une Flamande [flam\pavd] un savant [sav\pav] - une savante [sav\pavt] Některá podstatná jména mají stejný tvar v rodě mužském i ženském:
un enfant - une enfant, un élève - une élève, un artiste - une artiste Někdy mají tvary obou rodů pouze stejný základ:
un fils - une fille, un héros - une héroïne, un roi - une reine U některých názvů povolání se pro oba rody používá podstatné jméno rodu mužského:
athlète, auteur, chef, docteur, écrivain, ingénieur, médecin, peintre, professeur ap. Pro upřesnění rodu se k nim někdy připojuje slovo femme nebo madame nebo se opíše stylisticky:
femme de lettres spisovatelka (v Kanadě ale běžně „écrivaine“) femme auteur autorka (v Kanadě ale běžně „auteure“) madame le ministre ministryně Někdy se podobně jako v češtině ženský a mužský rod tvoří dvěma rozdílnými slovy:
coq – poule kohout – slepice parrain – marraine kmotr – kmotra

Kolísání některých slov mezi mužským a ženským rodem

*

aigle

un aigle majestueux majestátní orel (pták) l'aigle autrichienne rakouská orlice (ve znaku) *

amour

un grand amour velká láska (jednotné číslo) les premières amours první lásky (množné číslo) *

délice

Ce potage est un vrai délice. Tato polévka je skutečná delikatesa. (jednotné číslo) les délices secrètes tajné slasti (množné číslo) *

gens

tous les gens sensés všichni rozumní lidé (přídavné jméno za „gens“) les bonnes gens dobří lidé (přídavné jméno před „gens“) *

œuvre

de grandes œuvres d'art velká umělecká díla Ale: un gros œuvre hrubá stavba œuvres complètes de Voltaire sebrané spisy Voltairovy (jednotlivá díla) Ale: tout l'œuvre de Crébillon fils (veškeré) dílo Crébillona syna (jako jeden celek) *

orgue

On a entendu un orgue jouer. Slyšeli jsme hrát varhany. (jednotné číslo) les grandes orgues de la cathédrale velké katedrální varhany (množné číslo) *

pâque

la Pâque židovský svátek Pesah, ortodoxní Velikonoce les Pâques célébrés le... Velikonoce v západním křesťanství Joyeuses Pâques ! Veselé Velikonoce! (přídavné jméno před substantivem les Pâques). Ale také: Pâques fleuries Květná neděle

3 Přídavná jména

Ztraceno v terminologii? Aby se nic takového nestalo, je třeba hned na začátku zdůraznit, že francouzština dělí svá přídavná jména jinak než čeština, ne každé francouzské adjectif je tedy totéž, co české přídavné jméno. Naopak velká část těchto adjectifs jsou v češtině zájmena a číslovky. Rozlišujeme tři velké skupiny adjectifs:
1. adjectifs pronominaux neboli zájmenná přídavná jména, v češtině prostě zájmena:
* adjectifs possessifs (přivlastňovací zájmena)
notre maison náš dům * adjectifs démonstratifs (ukazovací zájmena)
cette maison tento dům * adjectifs indéfinis (neurčitá zájmena)
certaines maisons některé domy * adjectifs interrogatifs (tázací zájmena)
quelle maison ? který dům? * adjectifs relatifs (vztažná zájmena)
laquelle maison který dům 2. adjectifs numéraux neboli číslovky:
* adjectifs numéraux cardinaux (základní číslovky)
six bières šest piv * adjectifs numéraux ordinaux (řadové číslovky)
la sixième bière šesté pivo 3. adjectifs qualificatifs neboli česká přídavná jména:
mon cher ami můj drahý přítel(i) les deux petits villages obě vesničky une orange orange oranžový pomeranč Právě touto poslední kategorií francouzských adjectifs, tedy pro Čecha skutečnými přídavnými jmény, se v této kapitole budeme zabývat.
Adjectif qualificatif není determinant určující rod a číslo podstatného jména, které doprovází, pouze toto substantivum doplňuje a upřesňuje jeho charakteristiku a význam. Musí být tedy doprovázeno ještě determinantem neboli určovatelem, např. členem, číslovkou nebo zájmenem (tedy vlastně případně i jiným z francouzských adjectifs).
mes deux jolis portables, une nouvelle voiture, les anciens fonctionnaires Podobně jako u substantiv i u přídavných jmen rozlišujeme rod mužský a ženský, číslo jednotné a množné.

3.1 Rod přídavných jmen

Rod ženský

Tvoření: přidáním koncovky -e k mužskému tvaru.
petit - petite $UserId$1 Pokud tento tvar již na -e končí, další „e“ se nepřidává.
jeune - jeune Přidáním koncovky -e dochází k těmto jevům:
a) připojení „e“ nemá vliv na výslovnost
joli [ZOli] - jolie [ZOli] noir [nwa\pRc] - noire [nwa\pRc] b) připojením „e“ se oživí koncová souhláska
petit [p(E)ti] - petite [p(E)tit] c) připojením „e“ se změní nosovka na ústní samohlásku
plein [pl\pex] - pleine [pl\peln] d) zdvojí se koncová souhláska a výslovnost se:
* nezmění (u přídavných jmen zakončených na -eil,-el)
pareil [pa\pRc\pelj] - pareille [pa\pRc\pelj] * změní (u přídavných jmen zakončených na -en, -on, -et, -ot, -s, -er)
bon [b\pcv] - bonne [bOn] bas [bA] - basse [bAs] e) připojením „e“ za f, c, eur, eux se změní poslední souhláska
actif [aktif] - active [aktiv] sportif [spO\pRctif] - sportive [spO\pRctiv] public [pyblik] - publique [pyblik] menteur [m\pavt\pou\pRc] - menteuse [m\pavt\pohz] heureux [\poh\pRc\poh] - heureuse [\poh\pRc\pohz] Ale: supérieur - supérieure, meilleur - meilleure

Zvláštnosti

* Přídavná jména, která mají v mužském rodě dva tvary: druhý tvar se užívá v jedn. č. před podstatným jménem začínajícím na samohlásku nebo němé „h“.

před souhláskou | před samohl. a němým h | množné číslo
un beau vase | un bel homme | de beaux vases/hommes
un nouveau livre | un nouvel avion | de nouveaux livres/avions
un vieux pull | un vieil homme | de vieux pulls/hommes
un fou rire | un fol espoir | de fous rires/espoirs

* Substantiva aigu, ambigu, exigu, contigu mají v ženském tvaru přehlasované koncové -ë:
aiguë; ambiguë; exiguë; contiguë * Ve francouzštině najdeme také poměrně rozsáhlou skupinu přídavných jmen, která mají pouze mužský, respektive ženský tvar:
nations vainqueurs, femme chic, un chouette garçon * Některá z nich se navíc vyskytují jen v jednom rodě:
nez aquilin, bouche bée, enceinte * Některá přídavná jména mají poněkud zvláštní tvary ženského rodu unikající jakémukoliv jasně definovatelnému pravidlu:
grec - grecque turc - turque frais - fraîche malin - maligne sec - sèche Některá přídavná jména ve tvaru mužského rodu mohou zastávat také funkci příslovce: sentir bon vonět parler fort mluvit nahlas aller droit jít rovně chanter faux zpívat falešně A naopak: Elle est bien, cette comédie. Tato komedie je dobrá.

3.2 Množné číslo přídavných jmen

Tvoření: jako u podstatných jmen přidáním koncovky -s, která se, s výjimkou vázání, nevyslovuje.
intéressant - intéressants [\pexte\pRces\pav], petit - petits [p(E)ti], bleu - bleus [bl\poh], fou - fous [fu]

Ostatní způsoby tvoření množného čísla

koncovka | mn. číslo | příklad
-s/-x/-z | nic se nepřidává | un ami français - des amis français
-eau | -x | beau - beaux, nouveau - nouveaux
-al/-ial | -aux | amical - amicaux, spécial - spéciaux

Několik příd. jmen zakončených v mužském rodě na -al přijímá v mn. č. běžnou koncovku -s:
banal - banals, bancal - bancals, fatal - fatals, final - finals, fractal - fractals, natal - natals, naval - navals Některá přídavná jména z této kategorie používají oba tvary množného čísla:
glacial: glaciaux, glacials jovial: joviaux, jovials pascal: pascaux, pascals pluvial: pluviaux, pluvials tribal: tribaux, tribals Všimněte si také:
des mots hébreux hebrejská slova des bus bleus modré autobusy leurs feus père et mère jejich zesnulí rodiče (přídavné jméno) les feux de stationnement parkovací světla (podstatné jméno)

Shoda přídavných jmen s podstatnými jmény v čísle

* Přídavné jméno rozvíjející podstatná jména obou rodů je vždy ve tvaru rodu mužského množ. č.:
la viande et le dessert excellents výborné maso a dezert * Po výrazech množství (combien, la plupart, tant, un grand nombre ap.) je přídavné jméno (i sloveso) v množném čísle:
Combien de pays sont touchés ? Kolik zemí je zasaženo? Un grand nombre de villages ont été ravagés. Zpustošeno bylo mnoho vsí. * Pokud podstatné jméno v množném čísle doprovázejí významově různá přídavná jména, neprovádíme shodu v čísle:
les influences arabe et africaine arabský a africký vliv les nationalités française et tchèque francouzské a české občanství * Přídavné jméno doprovázející dvě nebo více podstatných jmen, z nichž je alespoň jedno mužského rodu, přibírá koncovku množného čísla mužského rodu:
atlas des villes et villages fortifiés en France atlas francouzských opevněných měst a vsí * Přídavné jméno doprovázející dvě nebo více podstatných jmen ženského rodu přibírá koncovku množného čísla ženského rodu:
langue et civilisation néerlandaises nizozemský jazyk a reálie

3.3 Postavení přídavných jmen

Příd. jméno stojí, na rozdíl od češtiny, nejčastěji za podstatným jménem.
la littérature française, une table ronde, un travail fatigant, une soirée dansante Před podstatným jménem stojí nejčastěji krátká (jedno- nebo dvouslabičná) přídavná jména:
beau, bon, court, grand, gros, jeune, joli, long, mauvais, nouveau, petit, vaste, vieux, vilain... une double vie dvojí život un grand romancier velký romanopisec les vieux baraques staré barabizny Neurčitý člen des stojící před přídavným jménem se mění na de. V obecné francouzštině se však toto pravidlo často nerespektuje:
de belles fleurs krásné květiny de nouveaux clients noví zákazníci Postupně rozvíjející přídavná jména mají ve francouzštině opačné pořadí než v češtině:
Les effectifs de la présence militaire française en Afrique sont en diminution. Počet příslušníků francouzských ozbrojených sil v Africe klesá. Postavení přídavného jména má vliv na jeho význam:
1. Přídavné jméno stojící před substantivem má silnější, expresivnější význam, je důraznější. Proto je také často doprovázeno zesilujícím příslovcem:
un très attractif modèle (skutečně) velmi atraktivní model d'excellents gâteaux vynikající koláče de magnifiques toiles de Poussin nádherná Poussinova plátna 2. nebo může být takové adjektivum chápáno v přeneseném slova smyslu:
* ancien
l'ancien directeur bývalý ředitel une ville ancienne starobylé město * brave
de braves citoyens poctiví občané un chevalier brave statečný rytíř * cher
chers amis drazí přátelé une voiture chère drahé auto * curieux
un curieux film zvláštní film une voisine curieuse zvědavá sousedka * grand
les grands peintres velcí malíři un garçon grand vysoký chlapec * jeune
une jeune fille dívka la Jeune Italie Mladá Itálie une sportive jeune mladá sportovkyně * pauvre
une pauvre femme ubohá žena une femme pauvre chudá žena * propre
leurs propres problèmes jejich vlastní problémy les mains propres čisté ruce * riche
une riche journée bohatý den un commerçant riche bohatý obchodník * seul
la seule excuse valable jediná přijatelná omluva un enfant seul samotné dítě (bez doprovodu) * vrai
de vraies réussites opravdové úspěchy une nouvelle vraie pravdivá novinka

Všimněte si také

drôle je v postavení před podstatným jménem následováno předložkou de:
une histoire drôle zábavná historka une drôle de guerre směšná válka prochain a dernier se kladou za podstatné jméno pouze v udávání času:
nos prochains rendez-vous naše příští schůzky On se rencontre samedi prochain. Setkáme se příští sobotu. le dernier roman de Madeleine de Scudéry poslední román Madeleine de Scudéry la semaine dernière minulý týden y compris, excepté, ci-joint, ci-inclus ci-annexé, mis à part, passé, supposé a nu jsou v postavení před podstatným jménem neměnná:
y compris les filles včetně děvčat les filles y comprises včetně děvčat ci-annexé la copie připojená kopie la lettre ci-annexée připojený dopis nu-tête s holou hlavou, bez pokrývky la tête nue s holou hlavou, bez pokrývky demi je v postavení před podstatným jménem neměnné, následuje-li po něm, shoduje se s ním v rodě, nikdy však v čísle:
une demi-douzaine půltucet six heures et demie půl sedmé

3.4 Stupňování přídavných jmen

Pravidelné stupňování

Tvoření: II. stupeň (komparativ) pomocí příslovce plus, při sestupňování pomocí moins. Při srovnání se ve významu než užívá spojka que. III. stupeň (superlativ) se tvoří pomocí členu le, la, les, který se klade před II. stupeň.

rod | I. stupeň | II. stupeň | III. stupeň
mužský | grand | plus grand | le plus grand
ženský | grande | plus grande | la plus grande

On a acheté une télé plus moderne. Koupili jsme modernější televizi. les plus belles plages de France nejkrásnější pláže Francie un déficit moins important que prévu deficit menší, než bylo plánováno les pays les moins développés nejméně rozvinuté země Rovněž v případě III. stupně platí pravidlo o stahování určitého členu s předložkami à a de:
le palais du plus riche bourgeois de Vienne palác nejbohatšího vídeňského měšťana aide aux plus démunis pomoc nejpotřebnějším Superlativ nemá člen, stojí-li před ním zájmeno přivlastňovací:
mon plus grand désir má největší touha Stojí-li přídavné jméno v superlativu za srovnávaným podstatným jménem, musíme určitý člen zopakovat dvakrát, a to před podstatným jménem i před příslovcem „plus“ nebo „moins“:
les films les plus vus nejčastěji sledované filmy. les pays les moins avancés nejméně rozvinuté země

Nepravidelné stupňování

mají tři přídavná jména:
bon

rod | pozitiv | komparativ | superlativ
mužský | bon | meilleur | le meilleur
ženský | bonne | meilleure | la meilleure

mauvais

rod | pozitiv | komparativ | superlativ
mužský | mauvais | plus mauvais | le plus mauvais
ženský | mauvaise | plus mauvaise | la plus mauvaise
mužský | mauvais | pire | le pire
ženský | mauvaise | pire | la pire

petit

rod | pozitiv | komparativ | superlativ
mužský | petit | plus petit | le plus petit
ženský | petite | plus petite | la plus petite
mužský | petit | moindre | le moindre
ženský | petite | moindre | la moindre

meilleur

Komparativ přídavného jména bon je meilleur. Tvar „plus bon“ je nepřípustný!
Patrick est bon en maths, meilleur en français. Patrick je dobrý v matematice, lepší ve francouzštině.

moindre

Komparativ přídavného jména petit je ve významu fyzicky menší naopak běžně nahrazován tvarem plus petit:
une plus petite chambre menší pokoj Tvar (le) moindre přežívá již pouze v některých ustálených obratech a v přeneseném smyslu:
de moindre qualité nižší kvality de moindre importance menšího významu C'est la moindre des choses. To je to nejmenší. Je n'en ai pas la moindre idée. Nemám o tom ponětí. On étudiait l'événement dans ses moindres détails. Studovali jsme událost do nejmenších detailů. (až do těch nedůležitých)

pire

Komparativ přídavného jména mauvais je ve Francii běžně nahrazován tvarem plus mauvais. Zato Quebeku se s ním setkáte poměrně často:
de plus mauvais résultats horší výsledky Tvar „(le) pire“ se používá zejména v přeneseném významu:
L'alcool est pire que le tabac. Alkohol je horší než kouření. un voyou de la pire espèce darebák nejhoršího druhu Pire má rovněž svůj tvar středního rodu pis, který je knižnější a ještě méně používaný:
II ne me saurait arriver rien de pis. Nemohlo by se mi stát nic horšího. Původně byla komparativy také přídavná jména majeur, supérieur, antérieur a další, která se však postupem času významově osamostatnila. V každém případě se nemohou dále stupňovat, neřekneme tedy „plus majeur“ ap.

Komparativ

Českému než odpovídá francouzské que:
Marguerite est plus belle que Jeanne. Marguerite je krásnější než Jeanne. Tu es moins expérimentée qu'Arnaud ? Jsi méně zkušená než Arnaud? Komparativy můžeme srovnávat pomocí dvojice aussi ... que, v záporu obvykle pas si ... que:
Je suis aussi grande qu'elle. Jsem stejně tak vysoká jako ona. Je ne suis pas si grande qu'elle. Nejsem tak vysoká jako ona. Monique n'est pas si forte qu'Ève en allemand. Monique není v němčině tak dobrá jako Ève. Komparativ lze zesílit pomocí některých příslovcí: bien, (de) beaucoup, d'autant, un peu, (tout) autrement, infiniment, fort ap.:
Cette robe serait bien plus belle. Ty šaty jsou údajně mnohem hezčí. C'est un peu plus compliqué. Je to trošku složitější. C'est infiniment plus agréable. To je daleko příjemnější. légèrement plus petit que son aîné o málo menší než jeho starší sourozenec Následuje-li po komparativu vedlejší věta vztažná, můžeme před její přísudek klást tzv. ne explétif.
Elle est plus compétente qu'on (ne) s'y attendait. Je schopnější, než se čekalo. Il est moins tard que tu (ne) penses. Není tak pozdě, jak si myslíš. V případě, že ke srovnání přidáme další doplňující větný člen, má srovnávaná osoba, věc či skutečnost ve větě přednost před dalšími větnými členy:
Elle est plus forte que moi en maths. V matematice je lepší než já. Totéž v superlativu: Elle est la plus forte de tous en maths. V matematice je ze všech nejlepší.

Superlativ

Superlativ můžeme zesílit přidáním výrazů au monde, du monde, possible, de beaucoup, de loin ap.:
Il est de loin le meilleur de tous. Je ze všech zdaleka ten nejlepší. la plus belle fille du monde nejhezčí dívka na světě Je veux qu'elle soit la meilleure possible. Chci, aby byla co možná nejlepší. Při vymezení superlativu vzhledem ke srovnávaným osobám, věcem či skutečnostem použijeme předložku de:
la voleuse la plus rusée de la galaxie nejmazanější zlodějka celé galaxie C'est la voiture la moins vendue de notre catalogue. To je nejméně prodávané auto z našeho katalogu. Následuje-li po superlativu vedlejší věta vztažná, je její přísudek v konjunktivu:
C'est la plus belle ville que je connaisse. To je nejkrásnější město, které znám.