Obsah

Ideální trasy pro...

Úvod

Objevte Florencii

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky

Doporučené trasy

Piazza del Duomo

Od Orsanmichele na most Ponte Vecchio

Galerie Uffizi

Bargello a Santa Croce

Od Santa Maria Novella na náměstí San Marco

Od Galleria dell’Accademia k Museo Archeologico

Okolí Piazza della Repubblica

Čtvrť Oltrarno

Palác Pitti a zahrady Boboli

San Miniato al Monte

Fiesole

Vily Medicejských

San Gimignano

Siena

Pisa

Praktické informace

Ubytování

Restaurace

Noční život

Tipy A–Z

Užitečné fráze

Literatura a film

O publikaci

Ideální trasy pro…

Obdivovatele umění

Nenechte si ujít Galerii Uffizi se sbírkou renesančního umění (trasa 3) nebo Galerii Accademia (trasa 6), domov Michelangelova Davida. Určitě nevynechejte sochy v muzeu Bargello a fresky v kostele Santa Croce (trasa 4).

Labužníky

Milovníci jídla by si neměli nechat ujít Mercato Centrale (trasa 5), tržnici s kavárnami a stánky s potravinami. Jedním z nejvyhledávanějších místních stánků je ten s dršťkami – nic pro fajnovky, ale přinese i velmi autentický zážitek (trasa 7).

Děti

Děti se budou určitě bavit v zahradách Boboli (trasa 9), v Dětském muzeu (trasa 2) nebo v Archeologickém muzeu (trasa 6), vystavujícím mimo jiné i mumie. Společně si pak dejte zmrzlinu ve známé Gelateria Vivoli (trasa 4).

Příznivce rodu Medicejských

Vydejte se po stopách slavného rodu do bývalého sídla Medicejských na Palazzo Vecchio (trasa 2). Jejich hrobky najdete v Medicejských kaplích (trasa 5). Mimo město pak zamiřte k několika letním sídlům (trasa 12) této proslulé rodiny.

Obdivovatele parků a zahrad

V hlavním městském parku, v zahradách Boboli (trasa 9), jsou k vidění sochy, umělé jeskyně, formální zahrada či palác Pitti. Za pozornost stojí i zahrady obklopující vily Medicejských (trasa 12).

Blázny do nakupování

Za nákupem místního zboží (především potravin) zavítejte na tržiště Mercato Centrale (trasa 5). Anebo se projděte po Via de’ Tornabuoni, nejprestižnější nákupní třídě ve městě, a procházku zakončete na Mercato Nuovo (trasa 7).

Zájemce o další města

Z Florencie se můžete vydat na celodenní výlet do Sieny (trasa 14), města, které s Florencií spojuje letitá řevnivost, Pisy (trasa 15) nebo do San Gimignana (trasa 13) – nádherného městečka rozkládajícího se na svazích kopců a nejzachovalejšího středověkého sídla v celé Itálii.

Milovníky krásných výhledů

Nejkrásnější výhledy se otevírají z Piazzale Michelangelo a od kostela San Miniato al Monte (trasa 10). Do daleka uvidíte i ze zahrad Boboli (trasa 9). Po fascinující toskánské krajině se můžete rozhlédnout také z kopců městečka Fiesole (trasa 11).

Úvod

Úvod do florentského místopisu, zdejších zvyků, historie a kultury. Zajímavé informace o místní gastronomii a inspirace, kam zamířit a co podniknout, když do města zavítáte.

Objevte Florencii

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky

Pohled z Piazzale Michelangelo

Objevte Florencii

V městském státě Florencie, proslulém svým přínosem vědě, literatuře, výtvarnému umění a architektuře, se zrodil moderní svět. Dodnes se ve městě živě propojuje nonkomformita s luxusem a nadpozemskost s všedností.

Pro většinu lidí je Florencie neodmyslitelně spojená s renesancí, kdy se nebývale vzkvétající umělecký a intelektuální život pod osvícenou vládou Medicejských snoubil s ohromným bankovním bohatstvím země, a vytvářel tak důležité centrum Evropy.

Florencie dneška

Dnešní Florencie je bezpochyby jedním ze světově nejvytříbenějších muzeí pod širým nebem a turistický ruch se pro Florencii stal novým zdrojem bohatství. Málokdo by ji ale podle dnešních měřítek považoval za významné město, snad s výjimkou nákupních možností. Sortiment však převážně tvoří řemeslné výrobky a stylové módní doplňky, které ji proslavily stejně jako památky. Jejich kořeny se vinou ke staletým florentským obchodnickým a tvůrčím tradicím.

Skrytá zběžnému pohledu existuje i jiná Florencie – snažící se vyprostit ze svěrací kazajky historie. Když poodhrneme oponu, spatříme kultivované, vnímavé, složité a snad i lehce utrápené moderní město, které lze považovat za cokoli, jen ne za pasivního příjemce smířeného s rolí turistické metropole.

Místopis a uspořádání

Florencie byla vybudována na březích řeky Arno, která ji dnes dělí na dvě poloviny – ta starší se rozkládá severně od řeky, která byla pro město požehnáním i zatracením. Na jednu stranu dodávala Florencii vodu a poskytovala dopravní spojení, občas však také přinášela ničivé povodně – například v roce 1966.

Tři náměstí

Za historické centrum můžeme považovat zástavbu obklopující tři piazzi, náměstí, z nichž každé představuje jinou sféru vlivu. Piazza del Duomo obklopuje městskou katedrálu a tvoří centrum duchovní moci. Severně od náměstí stojí tři nejvýznamnější městské kostely: Santa Maria Novella (v blízkosti nezpochybnitelně světské oblasti u vlakového nádraží), San Lorenzo a San Marco.

Jižně od Piazza del Duomo leží Piazza della Signoria, náměstí lemované palazzi (paláci) se středověkým cimbuřím a věžemi. Tady také stojí Palazzo Vecchio (Starý palác), odkud Medicejští vládli Florencii. Dodnes je centrem světské moci, neboť zde sídlí Commune (městské zastupitelstvo).

Směrem na západ se nachází Piazza della Repubblica, náměstí vybudované v 19. století jako ukázka „Nové Florencie“ v dobách, kdy byla Florencie na krátkou dobu vyhlášena hlavním městem nově vzniklé samostatné Itálie. Lze na něj pohlížet jako na symbol obchodnických a řemeslných tradic města. V jeho blízkosti leží luxusní nákupní ulice a hlavní bankovní pobočky města.

Na protějším břehu řeky Arno

Po spleti úzkých středověkých uliček v historickém centru města nabízí řeka vítaný pocit volného prostoru. Navíc se přes ni klene řada elegantních mostů, z nichž nejznámější je Ponte Vecchio. Velmi malebné jsou také nábřežní ulice – vyhledávaný cíl večerních procházek – které nesou odpovídající přídomek: Lungarno (podél Arna).

Na jižním břehu řeky se rozkládá čtvrť Oltrarno (za řekou Arno), osídlená později než oblast severně od řeky. Dlouho byla tato drsná část města určena dělnickým rodinám a jejich dílnám. V poslední době ale roste její obliba mezi zámožnějšími vrstvami a vzniká zde spousta moderních barů (oblíbených i mezi studenty). Stále však zůstává trochu stranou hlavních turistických tras. Oblasti dominuje velký palác Medicejských, Palazzo Pitti, s přilehlými zahradami Boboli.

Z výhodného místa na vrcholku kopce na vše shlíží svatyně prvního florentského mučedníka, velkolepý kostel San Miniato al Monte.

Historie v kostce

Počátky

Prvními obyvateli Florencie a jejího okolí byli mírumilovní Etruskové (z jejichž jména je odvozen dnešní název Toskánska), kteří vybudovali zámožné město v místech dnešního městečka Fiesole. Jejich kultura vzkvétala přibližně do roku 300 př. n. l., kdy se oblast dostala pod sílící vliv Říma. A právě Římané založili roku 59 př. n. l. město Firenze (Florencii), když zde vybudovali kolonii pro bývalé vojáky a pojmenovali ji Florentia.

Commune

Po pádu Říma se poprvé zaskvěl městský stát, když byla ustavena městská rada Commune a zahájena výstavba veřejných staveb, jako bylo městské opevnění, katedrála a Palazzo Vecchio. Skutečně dominantní postavení však město získalo až s rozkvětem obchodu s vlnou a bankovnictví v průběhu 11.–13. století.

Ve 14. století se Florencie stala nejbohatším městem v Evropě, často však válčila se svými sousedy, především se Sienou – vzájemná řevnivost přetrvává dodnes, i když už v jemnější podobě.

Renesanční rozkvět

Díky svému bohatství a množství zkušených řemeslníků byla Florencie ideálním kandidátem na jedno z center renesance. Ve městě se soustředilo mnoho umělecky talentovaných osobností, mimo jiné například Giotto, Masaccio, Uccello, Brunelleschi, Leonardo, Raffael či Michelangelo, kteří zde nacházeli práci i mecenáše, především poté, co v roce 1434 převzal kontrolu nad městem rod Medicejských (období jejich vlády trvalo s několika přestávkami až do roku 1737).

Zahraniční vlády

Po smrti posledního zástupce rodu Medici se Florencie dostala pod správu okolních zemí, nejprve Rakouska, později pak Francie. V té době už ji také objevili Britové, které sem v rámci jejich velkých výprav na kontinent přitahovaly umělecké poklady. Někteří přicházeli a umělecká díla odváželi do svých honosných domovů, jiní byli městem natolik okouzleni, že se zde usídlili natrvalo.

Sjednocení a nezávislost

Když se v 19. století začaly Evropou šířit myšlenky národního sebeuvědomění, nezůstalo k nim Toskánsko hluché a stalo se významným hráčem obrozeneckého hnutí Risorgimento, které vyvrcholilo italským sjednocením a nezávislostí. Po dobu pěti let (1865–70) byla Florencie hlavním městem nového státu. V tomto období se město výrazně rozrostlo. Městské hradby byly strženy a nahradily je okružní třídy přerušované velkými náměstími.

Současná Florencie

Od té doby už Florencie přečkala Mussoliniho fašismus, destrukci způsobenou nacisty a zničující záplavy. Stále však zůstává jedním z nejkrásnějších evropských měst honosícím se uměleckým dědictvím, kterému se může rovnat jen málokteré místo. V mnoha směrech zůstává Florencie vězněm svého původního pojetí – pojetí středověkého renesančního sídla. Je pro ni obtížné vyvíjet se jako moderní a progresivní město. Pocit uvěznění v čase ještě posiluje neochota italských a zahraničních návštěvníků, ale i samotných Florenťanů uvažovat o Florencii v jiných než úzce tradičních schématech. Příkladem může být návrh japonského architekta Arata Isozakiho na vybudování nového východu Galerie Uffizi v minimalistickém designu, který rozdělil město na dva nesmiřitelné tábory, přičemž kritici označovali návrh za „autobusovou zastávku“. Projekt ustrnul na mrtvém bodě a radnice, která sponzorovala architektonickou soutěž, uvízla v nezáviděníhodné patové situaci.

Moderní starostové města

Ačkoli město může někdy působit jako zalité v konzervačním gelu, věci se pomalu mění. Florencie za to může děkovat především Matteu Renzimu, mladému, moderně smýšlejícímu muži, který v letech 2009–14 zastával funkci starosty a výrazně oživil ochabující politiku města.

Progresivní a energický Renzi se ve svých 29 letech stal navzdory zavedené praxi politiků se skráněmi zdobenými šedinami prezidentem Florentské provincie a ve 34 letech starostou města – nejmladším v celé jeho historii. Rozproudil místní kulturní život, mimo jiné tím, že více přiblížil muzejní expozice návštěvníkům, prodloužil otevírací dobu muzeí a upravil podmínky prodeje vstupenek. Krom toho také investoval do ekologické dopravy, aby město zůstalo i nadále zelené. Starostou byl zvolen teprve poté, co oznámil překvapivou novinu, že totiž zakáže vjezd veškerých vozidel, včetně koní a kočárů, na Piazza del Duomo v srdci města. Uspíšil zavádění vysokorychlostního internetu a wi-fi ve Florencii a svá prohlášení vyvěšoval na Twitteru a na Facebooku.

Renzi postupoval dále a v roce 2014 se stal premiérem celé Itálie. Ve funkci florentského starosty ho nahradil Dario Nardella, další mladý a dynamický politik Demokratické strany, který úspěšně navázal na práci svého předchůdce. Během jeho funkčního období pokročilo rozšiřování a renovace Galerie Uffizi, podařilo se opravit Museo dell’Opera del Duomo, které bylo znovu otevřeno v roce 2015, a nejstarší florentské divadlo Teatro Niccolini po dvacetileté odmlce v roce 2016 nově otevřelo své brány.

Historická ulice

V zahradách Boboli

Malebné florentské střechy

Co je malé, je hezké

Při návštěvě Florencie si nenechte ujít...

Snídani ve florentském stylu. Po ránu si dopřejte cappuccino a cornetto v Caffè Scudieri na Piazza di San Giovanni. Tato elegantní a zavedená kavárna se nachází přímo naproti baptisteriu na nedávno nově zavedené pěší zóně.

Pohled z dómu. Projděte se po náměstí a obdivujte baptisterium, kampanilu a ikonický dóm. Máte-li dost sil, vyšplhejte po 463 točitých schodech na vrcholek chrámové kupole – bude se vám tajit dech nad Brunelleschiho geniálním technickým řešením a fantastickým výhledem.

Nákup koženého zboží. Florencie je vyhlášená svými výrobky z kůže, které jsou většinou velmi kvalitní a za přijatelné ceny. Pro kožené tašky, boty a pásky se vydejte na trh San Lorenzo. Chcete-li si dopřát trochu luxusu, zamiřte do Via de’Tornabuoni, kde sídlí okázalé vlajkové obchody značek jako Armani, Gucci nebo Prada.

Pokrmy z drštěk. Ochutnejte dršťkový sendvič z vyhlášených stánků na trhu Mercato Centrale.

Nádherné umění na Piazza della Signoria. Už od středověku bylo rozlehlé náměstí Piazza della Signoria centrem života města. Nad náměstím se tyčí Palazzo Vecchio, dědičné sídlo rodu Medici. Obdivujte se mnoha sochám vystaveným pod širým nebem, prohlédněte si Gucci Museo anebo se na chvíli posaďte do kavárny s výhledem na okolní život.

Nejvybranější renesanční umění v Galerii Uffizi. Tato studnice nejvytříbenějších světových sbírek renesančního umění na světě je ve Florencii téměř povinnou zastávkou, pokud vás ale nebaví čekat dvě hodiny ve frontě, raději si rezervujte vstupenky předem.

Velkolepý výhled. Bašty zahrad Boboli navrhoval sám Michelangelo. Výhled na město, v jehož pozadí se rozkládá toskánská příroda, patří k nejkrásnějším v celé Florencii. Další nezapomenutelný pohled na střed města se vám otevře z Piazzale Michelangelo a od kostela San Miniato al Montea 74).

Odpočívající mnich

Spící kočka

Mozaika Ježíše Krista v baptisteriu

Záplavy v roce 1966

4. listopadu 1966 se poté, co během 48 hodin napršelo 48 centimetrů srážek, vylila z břehů řeka Arno. 35 lidí přitom přišlo o život, bylo zničeno 16 tisíc vozidel a stovky domů se staly neobyvatelnými, protože blátivá záplavová voda vystoupala až 6 metrů nad úroveň chodníků. Z rozbitých sklepních nádrží se vyplavil topný olej. Voda pronikla do muzeí, galerií, kostelů i řemeslnických krámků. Byly poškozeny tisíce uměleckých děl. Město bylo záplavám vystaveno už dříve – zhruba v každém století se objevila jedna opravdu velká povodeň – tato však napáchala více škod než kterákoli jiná. Z celého světa se do Florencie sjížděli dobrovolníci z řad studentů, aby pomohli armádě, která na místo vyslala tisíce branců. Restaurátoři odhadovali, že bude trvat 20 let, než budou všechny umělecké předměty zrestaurovány a než se Florencie plně vzpamatuje. Pravdu měli jen z poloviny. Florencie se už bezpochyby vzpamatovala a mnohá umělecká díla jsou dnes opět vystavována, ale ani po půl století nebyly veškeré restaurátorské práce zcela ukončeny.

Pohled na řeku Arno

Bývalý florentský starosta

Matteo Renzi dodal městu novou energii

Užitečné tipy:

Trhy. Florencie se může pochlubit mnoha fascinujícími pouličními trhy, kde se prodává nejrůznější zboží. Pro potraviny se vydejte na Mercato Centrale na Piazza del Mercato nebo na Mercato di Sant’ Ambrogio na Piazza Ghiberti. Po kožených výrobcích se poohlédněte na Mercato Nuovo a zvláště na Mercato di San Lorenzo.

Kulturní program. Chcete-li si udělat obrázek o stále se měnící kulturní scéně, kupte si Firenze Spettacolo (www.firenzespettacolo.it) s jednou sekcí v angličtině nebo anglický čtrnáctideník The Florentine (www.theflorentine.net); případně se podívejte na kulturní stránky regionálních novin La Nazione nebo do florentské přílohy deníku La Repubblica. Seznam akcí zveřejňují i turistické informace na Via Cavour 1r (www.firenzeturismo.it).

Koncerty v Boboli. Mimo hlavní festivalovou sezonu se celé léto na kolonádách, náměstích, v kostelech, a dokonce i v zahradách Boboli koná řada koncertů. Většinou mají dobrou propagaci, různorodou úroveň, ale prostředí je téměř vždy velmi působivé.

Dům Giorgia Vasariho. Po několikaleté rekonstrukci byl v roce 2012 znovu otevřen dům, v němž Vasari (1511–74) strávil poslední léta svého života. Dům prošel mnoha změnami, Velký sál (Sala Grande) se však zachoval v původní podobě s freskami, které jsou dílem Vasariho a jeho současníků. Dům lze navštívit po předchozí dohodě (kontaktujte Horne Museum, Via dei Benci 6, tel.: 055 244 661).

Historická míčová hra. Náměstí Piazza Santa Croce bylo od 16. století využíváno jako fotbalové hřiště. Deska na Palazzo dell’Antella v č. 21 označuje středovou čáru hřiště. Calcio storico, poměrně násilná verze kopané, se tu dodnes hraje na svátek sv. Jana (San Giovanni, 24. června).

Když je vaření radost

Stravování

Toskánské jídlo je často spíše skromné, připravené ze základních surovin, je ale velmi chutné, protože využívá čerstvou zeleninu a kvalitní maso. V nápojových lístcích nechybí vynikající místní Chianti patřící k nejlepším italským vínům.

Povaze Florenťanů je bližší střídmost než smyslnost a místní si, přes svou pověstnou lásku k jídlu, libují spíše v prostých a vydatných pokrmech se spoustou zeleniny a v jednoduše grilovaném mase. Důvody můžeme patrně hledat v místní historii. Jako zaměstnaní lidé ve vzkvétajícím obchodním prostředí neměli obyvatelé města příliš času na přehnané finesy a tento lehce netečný přístup si uchovali až do současnosti. Pro Florencii jsou proto typické husté polévky, fazolová jídla (podávaná bez ohledu na úroveň restaurace v terakotových mísách) a velké steaky doplněné těžkými víny.

Trhy a zelenina

Asi nejlepší způsob, jak se seznámit s místním jídlem, je strávit dopoledne mezi stánky se zeleninou na Mercato Centrale. Do výšky se zde vypínají hromady lokálních produktů (cuket, rajčat, hub, paprik, brambor a lilků) vynikající kvality. Florenťané si všechnu tuto zeleninu s chutí dají smaženou nebo potřenou extra panenským olivovým olejem a jednoduše ogrilovanou do změknutí, až se rozplývá v ústech.

Jednotlivé druhy toskánské zeleniny vás samy o sobě málokdy zklamou, společně se však objevují ve dvou největších místních specialitách, kterými jsou ribollita a minestrone. Ribollita je sytá, „dvakrát vařená“ hustá polévka, do níž může přijít jakákoli zelenina, většinou se ale neobejde bez bílých fazolí cannellini a cavolo nero, původní toskánské listové zeleniny, u nás známé jako kadeřávek. Polévka se zahušťuje tvrdým chlebem.

Fagioli

Mezi všemi těmito možnostmi jsou ale neodiskutovatelným králem bílé fazole zvané fagioli. Podobně jako rajčata je do země dovezli florentští obchodníci z Ameriky. Dnes jsou ve městě základní potravinou. Najdete je v polévkách nebo smíchané s tuňákem – malé fagioli jsou prostým, ale výtečným zahájením kteréhokoli florentského jídla. Vůbec nejlépe chutnají jednoduše uvařené s kapkou olivového oleje z poslední sklizně, hustého, zeleného a hutného – a naprosto vynikajícího.

Olivový olej

V Toskánsku se vyrábí světově vyhlášený olivový olej. Ty nejlepší extra panenské (Extra Vergine) oleje nesou označení původu DOC (Denominazione D’Origine Controllata). Hledáte-li olej z regionů v okolí Florencie, poohlédněte se po takovém, který pochází z oblasti Scansano, Seggiano nebo San Gimignano.

Jedlé kaštany

Jedlé kaštany – italsky castagne – jsou v Toskánsku velmi oblíbené. Počínaje říjnem se na ulicích objevuje řada stánků, kde si je můžete koupit pečené. Z kaštanů se také vyrábí mouka, z níž se připravují palačinky, polévky a koláče.

Masité pokrmy

Ačkoli Florencie nabízí hojnost zeleniny, v praxi je vysoce ceněno především maso. Jako předkrm vyzkoušejte crostini di fegato, paštiku z kuřecích jatýrek na opečeném chlebu, která je v kombinaci s mladým vínem považována za opravdovou delikatesu. Ochutnejte i fritto misto, různé druhy masa smažené v těstíčku, nebo venkovsky laděné stracotto, několik hodin dušené hovězí, které nejlépe chutná v chladnějším období roku.

Nejtypičtější jsou však pro Florencii jednoduše pečená a grilovaná masa: arista (pečené vepřové), hovězí, skopové, zvláště o Velikonocích, a v sezoně dokonce i maso z divočáka. Dobytek pasoucí se na úrodných toskánských pastvinách je zdrojem velmi kvalitního masa a Florenťané si jeho chuť nechtějí kazit přílišným přikrášlováním. Se stejnou jednoduchostí přistupují i ke kuřecímu a k bažantímu masu.

Nejprestižnější postavení však mezi všemi těmito možnostmi patří florentskému steaku bistecca alla fiorentina, který je pro město stejným symbolem jako zlatý florén. Bistecca – ohromný, křehký a šťavnatý steak z roštěnce z toskánského plemene chianina – se potře olivovým olejem a griluje nad voňavými uhlíky z dubového dřeva a olivových větví. Potom se osolí a opepří a servíruje se zcela jednoduše. Je to nejlahodnější masíčko, jaké můžete v Itálii dostat.

Dalším vyhlášeným florentským masitým pokrmem je arista alla fiorentina: pečená vepřová kotleta bohatě sypaná sekaným rozmarýnem a mletým pepřem. Vznik tohoto pokrmu se datuje do 15. století. V roce 1430 se ve Florencii konal ekumenický koncil. Když bylo toto jídlo při hostině předloženo řeckým biskupům, prý nadšeně zvolali aristos, což řecky znamená „vynikající“. Označení se ujalo a zůstalo s florentskou kuchyní spojeno dodnes.

Na levnějším konci kulinářského spektra pak Florenťané ve snaze, aby nic nepřišlo nazmar, udělali specialitu i z drštěk. Oblíbenou a finančně nenáročnou místní pochoutkou se tak staly trippa alla fiorentina, dršťky povařené s rajčaty a sypané parmazánem.

Sladkosti

O florentské kuchyni můžeme prohlásit, že je sytá, plná chutí a jednoduchá, florentské dolci (dezerty) však nedostatkem rafinovanosti rozhodně netrpí. Bary, pekařství a gelaterie přetékají množstvím barev. Coppe varie – misky s míchaným ovocem a ledovou tříští – soupeří o pozornost se sladkým pečivem a domácími zákusky, ohromnými porcemi tureckého medu, čokoládovými „florentýnkami“, baci (andělskými polibky) a v době karnevalu také se schiacciata alla fiorentina, jednoduchým a lehkým piškotovým koláčem.

Chloubou města je sytý a lahodný zuccotto, piškotový dezert plněný mandlemi, lískovými oříšky, čokoládou a krémem. Původ názvu zůstává zahalen tajemstvím – do češtiny by se dal přeložit jako „malá dýně“. Zuccotto má tvar kupole, proto se spekuluje, že měl být odkazem na dóm nebo možná lehce neuctivou narážkou na klér. V toskánském nářečí se výrazem zuccotto označuje mimo jiné i kardinálská pokrývka hlavy.

Kde se najíst

Jak se na město s tak vynikající a vydatnou kuchyní sluší, škála zdejších podniků, kde se dobře najíte, je velmi široká. Na vrcholu nabídky stojí mezinárodně uznávané restaurace oceněné michelinskými hvězdami, které přicházejí s novým podáním toskánské klasiky za ceny, které vhánějí slzy do očí, a s vinnými lístky, které by položily i banky v Monte Carlu.

Ty slouží převážně pro zvláštní příležitosti, ale díky přímočarosti toskánské kuchyně najdete stejně vynikající (možná i lepší) jídlo i v mnohem levnějších ristorante a osteria zmiňovaných v tomto průvodci. Ristorante je svým pojetím velmi blízký britské a americké představě restaurací, zatímco osteria (doslova hostinec) je o něco uvolněnější a může tu vládnout lidovější atmosféra.

Florenťané obvykle večeří okolo půl deváté večer a nejlepší restaurace zavírají poměrně brzy – na rozdíl od pozdních zavíracích hodin typických pro Španělsko nebo Portugalsko.

Víno

Asi nejslavnější italské víno – Chianti – se pěstuje v sedmi oblastech v okolí Florencie a Sieny. Chianti se nevyrábí z jediné odrůdy, ale z révy rostoucí v tomto regionu. V sedmi zmiňovaných oblastech panuje různé klima a místní vinice a vinaři představují širokou škálu kvality a komplexnosti chutí. Hlavní pěstovanou odrůdou je Sangiovese.

Srdce oblasti Chianti leží mezi Florencií a Sienou. Zde najdete Chianti Classico, kde ve 13. století vznikla Lega del Chianti – oblast, která se zabývá výrobou kvalitního vína déle než kterýkoli jiný kraj s výjimkou oblasti Rufina. Tato nejvýznamnější vinařská oblast v okolí Florencie se rozkládá v kopcích vypínajících se nad řekou Sieve. Vyrábí se zde řada vyhlášených italských vín: Selvapiana, Castello di Nipozzano, Fatoria di Vetrie či nová hvězda mezi víny – Montesodi. V oblasti zvané Chianti Coli Fiorentina, v bezprostředním okolí Florencie, se produkují převážně těžká a hrubší vína.

Nejdůležitější jména

Pěstování vína v okolí Florencie vévodí rodiny Antinori, Frescobaldi, Guicciardini-Srozzi a Ricasoli. Vyrábějí tzv. supertoskánská vína z jedné vinice, která si v poslední době vysloužila vynikající pověst. Od rodiny Antinori se poohlédněte po vínech Sassicaia nebo Tignanello, od rodiny Ricasoli ochutnejte Brolio.

K nejlepším značkám červených vín, která zde můžete koupit, patří Vino Nobile di Montepulciano, Brunello di Montalcino a Brolio. Ačkoli je vyhlášena převážně červenými víny, v oblasti Chianti najdete i jednoduchá a lehká bílá vína. Většina je založena na odrůdě Trebbiano a Malvasia. Za nejlepší bílé víno se považuje suché víno Vernaccia di San Gimignano, produkované ve městě ležícím západně od Sieny.

Vin Santo

Tradiční tečkou za toskánskou večeří – vínem Chianti a bistecca alla fiorentina – je biscotti di Prato, křupavá mandlová sušenka, která se namáčí ve sklenici tmavě zlatého Vin Santo (svatého vína). Toto dezertní víno se vyrábí z hroznů bílých odrůd Trebbiano a Malvasia pozdně sbíraných okolo svátku Všech svatých připadajícího na 1. listopadu.

Předkrm z čerstvých ančoviček

Toskánská pizza

Příprava vaflí

Toskánské dezerty bývají rafinovaně promyšlené

Ceny za jídlo a pití

Orientační cena za dvouchodové menu se sklenicí rozlévaného vína:

€€€€ = více než 60 eur

€€€ = 40–60 eur

€€ = 25–40 eur

€ = méně než 25 eur

Dokonalé cappuccino

Chianti, král mezi florentskými víny

Klasický model v Dolce & Gabbana

Nakupování

Móda

Jména návrhářů

Kůže a látky

Papír

Otevírací doba

Mramorovaný papír v Il Torchio

Florencie v noci

Zábava

Festival Maggio Musicale

Maggio Musicale

Opera a tanec

Komorní hudba

Divadlo

Film

Noční život

Historické milníky

Počátky

4. st. př. n. l.

Město Fiesole je zavedeným a mocným etruským centrem.

351 př. n. l.

Etrurie je dobyta Římany.

59 př. n. l.

Založena římská kolonie Florentia.

250 n. l.

Umučení sv. Miniáše, jemuž je věnována svatyně v místech dnešního kostela San Miniato. Jedná se o první stopu křesťanství ve Florencii.

4. století

Výstavba první městské katedrály Santa Reparata.

1125

Florencie dobývá sousední město Fiesole.

13. století

Florencie se zaplétá do mocenských sporů a vystupuje na straně propapežských guelfů proti ghibellinským městům stranícím císaři, k nimž patřily například Pisa a Siena.

1260

Siena poráží Florencii v bitvě u Montaperti.

1302

Dante Alighieri je vykázán z Florencie. Začíná psát Božskou komedii.

1322

Je dostavěn Palazzo Vecchio.

1348

Mor zabíjí tři pětiny obyvatel Florencie. Tato událost je Boccacciovi inspirací k napsání Dekameronu.

1384

Florenťané si podmaňují provincii Arezzo.

Renesance

1400–1

Koná se soutěž o nejlepší návrh brány do baptisteria. To je považováno za začátek rinascita (znovuzrození) neboli renesance.

1406

Florencie dobývá Pisu a získává námořní přístav.

1434

Cosimo de’ Medici proměňuje Florencii v centrum umění a vzdělání.

1469

Cosimův vnuk Lorenzo de’ Medici přebírá moc.

1494

Savonarola prohlašuje Florencii za republiku, jíž vládne pouze Bůh.

1498

Poprava Savonaroly.

1512

Florencie je poražena útočící španělskou armádou, což usnadňuje návrat rodu Medicejských.

1527

Florencie znovu vypovídá Medicejské a vrací se k republikovému zřízení.

1530

Florencii obléhá papež Klement VII. a císař Karel V.

1531

Florencie podléhá.

1570

Cosimo I. je jmenován velkovévodou toskánským.

1610

Cosimo II. jmenuje Galilea Galileiho dvorním matematikem.

1631

Galileo je exkomunikován.

Zahraniční nadvláda a nezávislost

1737

Poslední velkovévoda z rodu Medicejských umírá bez dědice a jeho titul přechází na rakouský rod Lotrinských.

1808

Francie připojuje Toskánsko ke svému území.

1848

Toskánsko stojí v první linii první italské války za nezávislost.

1865

Florencie se na krátkou dobu stává hlavním městem rodící se sjednocené Itálie.

1919

Benito Mussolini zakládá italskou Národní fašistickou stranu.

1939–45

Část florentského centra je během 2. světové války zničena nacisty. Z florentských starých mostů odolává pouze Ponte Vecchio.

1946

Itálie se stává republikou.

1966

Florencie je zaplavena rozvodněnou řekou Arno a řada uměleckých děl je navždy ztracena.

1988

Florenťané hlasují pro omezení dopravy ve městě a kontrolu znečišťování ovzduší.

1993

Bomba nastražená mafií zabíjí pět lidí a poškozuje část Galerie Uffizi.

21. století

2002

Italskou národní měnou se místo liry stává euro.

2002–3

Restaurování Michelangelova Davida.

2010

Otevřena trasa 1 dlouho očekávané tramvajové linky Tramvia.

2012

Po dvaatřicetileté rekonstrukci je odhalena Ghibertiho Rajská brána. Začínají práce na nádraží TAV podle návrhu architekta N. Fostera.

2014

Starosta Florencie a předseda Demokratické strany Matteo Renzi se stává italským premiérem. Funkci starosty přebírá Dario Nardella.

2015

Florencie pořádá řadu akcí souvisejících se světovou výstavou EXPO 2015 konanou v Miláně.

2016

Po 20 letech od svého uzavření se znovu otevírá zcela zrekonstruované nejstarší florentské divadlo Teatro Niccolini.

Table of Contents

Obsah

Ideální trasy pro…

Úvod

Objevte Florencii

Stravování

Nakupování

Zábava

Historické milníky