1  fAbeceda a výslovnost

Hláskování maďarské abecedy

a

[Q]

g

[ge:]

ny

[e\pnh]

ty

[ce:]

á

[a:]

gy

[\pjde:]

o

[o]

u

[u]

b

[be:]

h

[ha:]

ó

[o:]

ú

[u:]

c

[tse:]

i

[i]

ö

[\poh]

ü

[y]

cs

[tSe:]

í

[i:]

ő

[\poh:]

ű

[y:]

d

[de:]

j

[je:]

p

[pe:]

v

[ve:]

dz

[dze:]

k

[ka:]

q

[ku:]

w

[duplave:]

dzs

[dZe:]

l

[el]

r

[er]

x

[iks]

e

[\pel]

ly

[je:]

s

[eS]

y

[ipsilon]

é

[e:]

m

[em]

sz

[es]

z

[ze:]

f

[ef]

n

[en]

t

[te:]

zs

[Ze:]

1.1  Základní pravidla výslovnosti samohlásek

V maďarštině se hlásky i, í, u, ú vyslovují stejně jako v češtině.

Hlásky a, á, e, é, o, ó se však vyslovují jinak.

pravopis

výslovnost

a

[Q] tvoří se se zaokrouhlenými ústy, zní, jako bychom chtěli vyslovit o

á

[a:] vyslovuje se podobně jako á  v češtině

e

[\pel] vyslovuje se přibližně jako německé ä, otevřeněji než e  v češtině

é

[e:] je víc zavřené, zní jako hláska mezi é a í

o, ó

[o], [o:] jako když v češtině vyslovujeme o, ó , ale ústa jsou víc zaokrouhlená

i

[i] vyslovuje se jako české i , slabiky „di“, „ti“, „ni“ vyslovujeme tvrdě „dy“, „ty“, „ny“

ö, ő

[\poh], [\poh:]  vyslovují se podobně jako v němčině

ü, ű

[y], [y:]  vyslovují se podobně jako v němčině

Pozor na rozlišení výslovnosti ö od e a od i, ü.

Může se stát, že při nesprávné výslovnosti (při záměně samohlásek) vznikne slovní tvar, který nebude mít v této podobě žádný význam.

repül        létat, letět, ale repil neznamená nic

Záměnou samohlásek může také vzniknout slovo s odlišným významem.

kört        kruh (v akuzativu), ale kert je zahrada

Existují však i případy, kdy při záměně samohlásek nedochází k nedorozumění, protože dané slovo se vyskytuje ve dvou tvarech se stejným významem.

csöpp, csepp        kapka

Je velmi důležité rozlišovat krátké samohlásky a, e, i, o, ö, u, ü a dlouhé samohlásky á, é, í, ó, ú, ő, ű.

Někdy může mít slovo s krátkou samohláskou úplně jiný význam než stejné slovo, ale se samohláskou dlouhou.

kar

rameno

kár

škoda

rag

osobní přípona

rág

hryzat

tör

lámat, rozbít

tőr

dýka

ver

bít

vér

krev

vaj

máslo

váj

dlabat, vrtat

hat

šest, působit

hát

hřbet

baj

zlo

báj

půvab

tar

holý

tár

rozevřít

kor

věk

kór

choroba

zug

koutek, zákoutí

zúg

hučet

haj

vlas

háj

sádlo

patak

potok

paták

kopyta

öt

pět

őt

jeho/ho, ji

bal

levý

bál

ples

fel

nahoru, vzhůru

fél

bát se, polovina

csap

kohoutek, udeřit

csáp

tykadlo

tag

člen

tág

široký

szel

krájet

szél

okraj, vítr

egér

myš

éger

olše

mar

hryzat, štípat, leptat

már

už

mer

odvážit se, nabírat

mér

měřit

gaz

plevel

gáz

plyn

1.2  Výslovnost souhlásek

Souhlásky b, c, d, dz, f, g, h, j, k, l, m, n, p, r, t, v, z, x se vyslovují stejně jako v češtině. Souhlásky v následující tabulce mají odlišnou výslovnost.

pravopis

výslovnost

pravopis

výslovnost

cs

[tS]

s

[S]

dzs

[dZ]

sz

[s]

gy

[\pjd]

ty

[c]

ly

[j]

zs

[Z]

ny

[\pnh]

V maďarštině na rozdíl od češtiny zůstávají souhlásky b, d, g, gy, v, z, zs na konci slova znělé.

dob        hodit, buben ( [dob], nikoliv [dop])

szív        vdechovat, sát, srdce ( [si:v] nikoliv [si:f])

Maďarština zná i dlouhé souhlásky, píšou se zdvojeně. Podobně jako u samohlásek je i zde velmi důležité rozlišovat jejich délku.

meny

nevěsta

menny

nebe

sok

mnoho

sokk

šok

hal

ryba

hall

slyšet

tol

tlačit

toll

pero

ál

falešný

áll

stát, brada

megy

jít

meggy

višeň

var

strup

varr

šít

kasza

kosa

kassza

pokladna

kel

vstát/vstávat

kell

muset, třeba

fen

ostřit, brousit

fenn

nahoru, vzhůru

ép

neporušený

épp

právě, akorát

len

len

lenn

dolů

Souhláska ch se v maďarštině vyskytuje pouze v některých slovech cizího původu, vyslovuje se jako h, např. mechanika, technika. Vyskytuje se také v příjmeních šlechtických rodin, např. Forgách, Grassalkovich, Madách, Zichy, v těchto případech se hláska vyslovuje jako č. Souhláska h se na konci slova nevyslovuje, např. méh (včela), ale ve slově méhes (včelín) se už h vysloví.

Výjimkami jsou slova bolyh (povrch chlupaté látky), doh (zatuchlost, zatuchlina), éh (hlad), enyh (mírné počasí, obleva), fellah (rolník, zemědělec na Blízkém východě, feláh), keh (kašel /koňský/), moh (mech), padisah (padišáh), potroh (bříško hmyzu), sah (šáh), Allah (Alláh), Zilah (město v Rumunsku) ap., kde se h vždy vyslovuje. Slova enyh, moh se už nepoužívají, považují se za archaismy.

1.3  Harmonie samohlásek

Pro maďarštinu je typická harmonie samohlásek. Proto má většina přípon více variant.

Např. přípona vyjadřující naši předložku na (být na něčem, ve významu umístění na povrchu) může mít tvary: -n, -on, -en, -ön.

Pokud slovo, ke kterému přidáváme příponu s tímto významem, končí na samohlásku, připojíme příponu -n, přičemž samohlásky a a e se po přidání přípony dlouží.

postán        na poště

zsemlén        na housce

kiflin        na rohlíku

zászlón        na vlajce

mezőn        na poli

gyűrűn        na prstenu

Příponu -on připojujeme ke slovům končícím na souhlásku, která obsahují nízké nebo smíšené samohlásky.

falon        na stěně

virágon        na květu

teraszon        na terase

oszlopon        na sloupu

udvaron        na dvoře

úton        na cestě

Příponu -en připojujeme ke slovům s vysokými samohláskami.

egyetemen        na univerzitě

üvegen        na skle

szőnyegen        na koberci

filmen        na filmu

címeren        na erbu

kötélen        na laně

Příponu -ön připojujeme ke slovům, která obsahují pouze přehlasované samohlásky.

földön        na zemi

könyvön        na knize

gyümölcsön        na ovoci

függönyön        na zácloně

bőrön        na kůži

tőrön        na dýce

vysoké samohlásky

e, é, i, í, ö, ő, ü, ű

nízké samohlásky

a, á, o, ó, u, ú

Jestliže jsou ve slovech vysoké samohlásky, připojujeme k nim přípony s vysokými samohláskami. Pokud jsou ve slovech samohlásky hluboké, budou mít i přípony se samohláskami nízkými.

Ke slovům se smíšenými samohláskami obvykle připojujeme přípony s nízkými samohláskami, k složeným slovům připojujeme ve většině případů přípony podle poslední části (slova) složeniny.

szoba

pokoj

szobában

v pokoji

kert

zahrada

kertnél

u zahrady

tányér

talíř

tányérok

talíře

állatorvos

veterinář

állatorvostól

od veterináře

görögdinnye

vodní meloun

görögdinnyéből

z vodního melounu

könyvtár

knihovna

könyvtárba

do knihovny

mosógép

pračka

mosógépet

pračku

sütőpapír

pečicí papír

sütőpapírról

z pečicího papíru

városközpont

městské centrum

városközponthoz

k městskému centru

Přízvuk se vždy klade na první slabiku slova.

Maďarština je jazyk, který umožňuje vytvářet časoměrné verše, protože délka samohlásek a přízvuk jsou na sobě nezávislé.

1.4  Zákonitosti souhlásek

V následující části najdete příklady zákonitostí souhlásek, přičemž nalevo uvádíme, jak se dané slovo píše, a napravo, jak se vyslovuje.

1.4.1  Spodoba souhlásek

Jestliže se v řeči vedle sebe setkají dvě souhlásky, pak se z hlediska znělosti ovlivňují.

Tomuto jevu říkáme částečná spodoba, protože hláska se změní pouze z hlediska znělosti. Znělé a neznělé souhlásky a párové souhlásky (tj. znělé souhlásky, které mají svůj neznělý protějšek) jsou uvedeny níže:

Většina souhlásek tvoří páry - říká se jim párové:

znělé

b, d, gy, g, v, z, zs, dz, dzs

neznělé

p, t, ty, k, f, sz, s, c, cs

Naopak nepárové souhlásky opozici znělosti a neznělosti netvoří.

jen znělé

m, n, ny, j, ly, l, r

jen neznělé

h

*  Jestliže se setkají dvě souhlásky, z nichž jedna je znělá a druhá neznělá, připodobní se ve výslovnosti zpravidla první souhláska té druhé.

Pozor! Tato spodoba se neprojeví v pravopise.

fogkrém - fokkrém (zubní pasta)

könyvtár - könyftár (knihovna)

áztat - ásztat (močit, máčet, skropit)

rizskása - riskása (rýžová kaše)

zsebkendő - zsepkendő (kapesník)

*  Pokud je druhá ze sousedících souhlásek znělá, tak se vyslovuje zněle i ta první.

Pozor! Tato spodoba se neprojeví v pravopise.

foltból - foldból (ze skvrny)

színekben - színegben (v barvách)

bökdös - bögdös (šťouchat, drkat)

ósdi - ózsdi (zastaralý)

képzőművészet - kébzőművészet (výtvarné umění)

*  Jistým druhem spodoby je i jev, při kterém se hláska n stojící před hláskami b nebo p vyslovuje jako m.

Pozor! Tato forma spodoby se v pravopise neoznačuje.

különbség - külömbség (rozdíl)

színpad - szímpad (jeviště)

*  Když k jmennému slovnímu druhu končícímu na souhlásku připojíme přípony -vá/-vé nebo -val/-vel, nastane spodoba souhlásky v v příponě s koncovou souhláskou základu a vznikne tak dlouhá souhláska.

elnök + -vé = elnökké

tanár + -vá = tanárrá

virág + -val = virággal

víz + -vel = vízzel

*  Pokud se tyto přípony připojují ke slovům, které končí na spřežky (gy, ny, ty, sz, zs, cs, ly, dz), zdvojuje se pouze první písmeno.

kalács + -val = kaláccsal

fény + -vel = fénnyel

arany + -vá = arannyá

mész + -vé = mésszé

*  Jestliže končí slovo na h, zdvojí se tato souhláska pouze v případě, že se vyslovuje. Pokud se však na konci slova tato hláska nevyslovuje, nezdvojujeme ji, a přípony -vá/-vé nebo -val/-vel zůstávají v nezměněné podobě.

Allah + -val = Allahhal

sah + -vá = sahhá

juh + -val = juhval

düh + -vé = dühvé

*  Pokud končí slovo na souhlásku ch nebo x, počáteční písmeno přípon -vá/-vé a -val/-vel se mění na h a sz.

almanach + -val = almanachhal

reflex + -vel = reflexszel

bórax + -vá = bóraxszá

pech + -vé = pechhé

*  Ke spodobě dochází i tehdy, když se znak rozkazovacího způsobu -j připojuje ke slovesům končícím na -s, -sz, -z, -st, -szt.

Pozor! Projeví se to i v pravopise těchto slov.

keressem!

fesse!

hozzuk!

eresszétek!

olvassák!

*  Souhláska z v ukazovacích zájmenech ez, az se vždy změní na souhlásku, na kterou začíná příslušná přípony.

Pozor! Projeví se to i v pravopise.

ez + -vel = ezzel (s tímto)

az + - ból = abból (z tamtoho)

ez + -hez = ehhez (k tomuto)

az + -nak = annak (tamtomu)

Pozor! Existují případy, kdy k úplné spodobě dochází pouze ve výslovnosti.

anyja (annya - [Q\pnh\pnhQ])

bátyja (báttya - [ba:ccQ])

hagyjon (haggyon - [hQ\pjd\pjdon])

szóljon (szójjon [so:jjon])

1.4.2  Splývání souhlásek

Při splývání souhlásek se sousední hlásky neshodují pouze z hlediska znělosti, ale i místem a způsobem tvoření. Při tomto jevu vznikne v řeči ze dvou souhlásek souhláska třetí.

Pozor! Tento jev se v pravopise neprojeví.

d + s - szabadság - szabaccság [sQbQtStSa:g]

t + s - kétség - kéccség [ke:tStSe:g]

d + sz - szedsz - szecc [s\peltsts]

gy + sz - nagyszerű - naccerű [nQtsts\pelry:]

1.4.3  Zkrácení souhlásek

Když se ke slovu končícímu na dlouhou souhlásku připojí přípona, jejíž začáteční souhláska je totožná s dlouhou souhláskou, píšeme pouze dvě stejná písmena.

szebb + -vel = szebbel (s krásnějším/krásnější)

orr + -val = orral (/s/ nosem)

toll + -val = tollal (perem)

okosabb + -ból = okosabból (z moudřejšího/moudřejší)

lett + -től = lettől (od lotyšského/lotyšské, od Lotyše/Lotyšky)

1.4.4  Souhlásky „j” a „ly”

V maďarštině se hláska j píše jako j nebo ly.

Původně se ly vyslovovalo podobně jako slovenské ľ, jeho dnešní výslovnost jako j zevšeobecněla na začátku 19. století. Původní výslovnost této hlásky můžeme slyšet už jen v palócském nářečí.

Se souhláskou ly na začátku slova se můžeme setkat pouze ve slově lyuk (díra), v ostatních případech se na začátku píše j.

Jednoslabičná slova většinou končí na souhlásku j, např.:

baj        neštěstí, zlo

éj        noc

faj        rasa

fej        hlava

máj        játra

száj        ústa

tej        mléko

új        nový

vaj        máslo

zaj        hluk, rachot, rámus

Pozor! Existuje však pár výjimek z tohoto pravidla:

boly        mraveniště, peloton

hely        místo

ily, ilyen        takový(to)

mely        který

mély        hluboký

mily, milyen        jaký

moly        mol

oly, olyan        takový

súly        hmotnost, váha

V dvojslabičných a víceslabičných slovech se přípona -aj píše s j.

kacaj        smích, chichot

olaj        olej

robaj        hřmot, rachot

szilaj        bujný, bujarý

talaj        půda

Tokaj        město v Maďarsku

zsivaj        hluk, křik, rámus, povyk

Pozor! Existuje i pár výjimek z tohoto pravidla. Do této skupiny můžeme zařadit také slovo gally (větev).

bivaly        buvol

guzsaly        přeslice

karvaly        krahujec

padmaly        výmol břehu, vodou podemleté místo (toto slovo se považuje za zastaralé)

tavaly        vloni

tengely        osa

Souhlásku ly píšeme ve slovech zakončených na -lya, -lye, -lyag, -lyeg, -lyog, -lyög, např.

fáklya        pochodeň

gólya        čáp

ibolya        fialka

korcsolya        brusle

pálya        dráha, trať

gereblye        hrábě

gombolyag        klubko

bélyeg        poštovní známka

mosolyog        usmívat se

hömpölyög        valit se

Pozor! Existuje pár výjimek z tohoto pravidla.

bója        bóje

buja        chlípný, smilný, bujný

csája        čaj připravený v samovaru

héja        jestřáb

hejehuja        citoslovce vyjadřující dobrou náladu, radostný jásot

kopja        kopí

rája        rája, rejnok

sajog        (tupě) bolet

szója        sója

tuja        túje

vijjog        skřehotat, vřeštět (zvuk vydávaný ptáky)

zsivajog        dělat hluk

V jednoduchých slovech se před souhláskou t a po souhlásce r obecně píše pouze j. Např.:

borjú        tele

felejt        zapomenout, zapomínat

hajrá        do toho!, spurt, finiš

rejt        skrýt, skrývat, schovat

sajt        sýr

sejt        tušit, buňka

terjed        šířit se, rozprostírat se

varjú        vrána

Souhlásku ly píšeme ve slovech s následujícími zakončeními: -ály, -ely, -ély, -oly, -öly, -uly.

akadály        překážka

király        král

osztály        třída

szabály        pravidlo

pehely        vločka

pikkely        šupina

székely        sikulský, Sikul(ka)

tengely        osa

engedély        povolení

erkély        balkon

segély        podpora

veszély        nebezpečí

komoly        vážný

pisztoly        pistole

sikoly        zavýsknutí

bögöly        ovád

paszuly        fazole zahradní

Pozor! Existuje několik výjimek z tohoto pravidla:

lakáj        lokaj

lebuj        putyka

maláj        malajský

muszáj        muset, třeba

papagáj        papoušek

röhej        řehot, smích

zörej        hřmot, lomoz, rachot

Další frekventovaná slova, v nichž se píše souhláska ly, tentokrát uvnitř slova:

béklyó        pouta

dölyf        pýcha, nadutost

esztergályos        soustružník/soustružnice

folyó        řeka

golyó        koule

golyva        vole

gömbölyű        okrouhlý, kulatý

gulyás        guláš

helyes        správný, roztomilý, pěkný

hólyag        měchýř

hüvelyk        palec

keselyű        sup

kölyök        mládě, uličník

mályva        slez

petrezselyem        petržel

pulyka        krůta

selyem        hedvábí

selypít        šišlat

süllyed        klesat, nořit se, potápět se

szívélyes        srdečný

Souhláska ly se píše i v některých křestních jménech a zeměpisných názvech.

Gergely        Řehoř

Ibolya        Viola

Mihály        Michal

Orsolya        Uršula

Ipoly        Ipeľ

Nápoly        Neapol

Vizsoly        obec v Maďarsku

2  Zvláštnosti jazyka

Maďarština je ugrofinský jazyk. Je to aglutinační typ jazyka, gramatické vztahy se vyjadřují pomocí nejrůznějších sufixů (slovotvorných přípon, gramatických znaků a koncovek) připojovaných ke kořeni slova.

Pomocí přípon, znaků a koncovek vyjadřujeme např. číslo, pád nebo přivlastnění, např.:

címünk        naše adresa

házakba        do domů

emberekkel        s lidmi

szavaidban        ve tvých slovech

lakásaitokból        z vašich bytů

2.1  Pořadí připojování sufixů

Sufixy se ke kmeni slova připojují v následujícím pořadí:

*  kmen slova

*  slovotvorná přípona (slovesa, podstatného jména ap.)

*  znak (množ. čísla, min. času, stupňování, přivlastňování ap.)

*  koncovka (pádová, osoby, čísla, příslovečné přípony)

tan-ul-ó-k-at        žáky

meg-szám-lál-hat-atlan        nespočitatelné

Další příklad znázorní, jakým způsobem se ke kmeni slova připojují jednotlivé sufixy vyjadřující gramatické kategorie.

Kmen slova tvoří podstatné jméno ház (dům), po kterém následuje znak množného čísla -k, který se připojuje pomocí spojovací hlásky a umožňující lehčí výslovnost (spojovací hláska se připojuje podle pravidel harmonie samohlásek), a nakonec se přidává příslovečná přípona - ta zde vyjadřuje místní vztahy -ba/-be (podle pravidel samohláskové harmonie se přidává přípona s nízkou samohláskou).

kmen

spojovací hláska

znak mn. čísla

pádová přípona

ház

a

k

ba

iskolámat        mou školu

kmen

přivlastňování

spojovací hláska

přípona akuzativu

iskolá

m

a

t

iskoláinknál        u našich škol

kmen

přivlastňování

předložka u

iskolá

ink

nál

az iskola előtt        před školou (előtt je postpozice)

Maďarština má 18 pádů. Nerozlišuje gramatické rody. Např. přídavné jméno szép znamená pěkný, pěkná, pěkné, zájmeno ő se používá ve významu on, ona, ono.

Chybějící kategorii rodu lze v případě maďarského jazyka vyjádřit na rovině lexikální.

Co se týká rozlišení pohlaví osob a zvířat, je způsob tvoření těchto pojmenování podobný jako v češtině, tj. vyjadřuje se zvláštními slovy.

apa - anya        otec - matka

fiú - lány        chlapec - děvče

bika - tehén        býk - kráva

kandúr - macska        kocour - kočka

Zatímco čeština tvoří přechýlené názvy tzv. odvozováním, tj. tvoří názvy ženských osob od mužských názvů příponami -ka, -(k)yně, -ice, maďarština používá metodu kompozice, tzn. že tvoří složená slova přidáváním tzv. druhého komponentu (podstatného jména, např. -asszony, -lány, -nő).

szomszéd - szomszédasszony        soused - sousedka

diák - diáklány        student - studentka

tanító -tanítónő        učitel - učitelka

Zajímavostí maďarštiny je, že netvoří pojmenování pro ženské osoby od názvů příslušníků národů.

magyar        Maďar/Maďarka

szlovák        Slovák/Slovenka

Když chceme vyjádřit pohlaví osoby, neděláme to pomocí složeného slova, ale vazbou přídavného a podstatného jména.

Tegnap találkoztam egy szlovák fiúval.        Včera jsem se potkal/potkala s jedním Slovákem.

Tegnap találkoztam egy magyar lánnyal.        Včera jsem se potkal/potkala s jednou Maďarkou.

Názvy zvířat se tvoří tak, že se ke jménu zvířete připojí přívlastek určující pohlaví (tento přívlastek může být prvním, ale i druhým členem).

hím oroszlán - nőstény oroszlán        lev - lvice

szarvasbika - szarvastehén        jelen - laň

Table of Contents

1 fAbeceda a výslovnost

1.1 Základní pravidla výslovnosti samohlásek

1.2 Výslovnost souhlásek

1.3 Harmonie samohlásek

1.4 Zákonitosti souhlásek

2 Zvláštnosti jazyka

2.1 Pořadí připojování sufixů