Ideální trasy pro…

Obdivovatele architektury

Budovy Miklóse Ybla, jako například Státní opera (trasa 4), představují zlatý věk Budapešti; Královská poštovní spořitelna od architekta Ödöna Lechnera je zase nádherným příkladem zdejší secese (trasa 2).

Příznivce barů a nočního života

Zastavte se v Szimpla Kert, prvním a nejznámějším budapešťském ruin baru (trasa 3), pak se vydejte do IX. obvodu a ochutnejte produkci místních minipivovarů (trasa 8).

Rodiny s dětmi

Děti mohou najít nové přátele v budapešťské zoo (trasa 5), svézt se dětskou železnicí po Budínských vrších (trasa 10) anebo si užít piknik na Markétině ostrově (trasa 7).

Labužníky

Vše ohledně nejoblíbenějších maďarských pokrmů se dozvíte ve Velké tržnici (trasa 8), najíst se můžete v michelinské restauraci Onyx (trasa 2) nebo v baště maďarské kuchyně – podniku Gundel (trasa 5).

Turisty

V Budínských vrších najdete jak krásné vily, tak i lesy (trasa 10). Pokud si chcete udělat pořádnou procházku v blízkosti centra, vystoupejte na Gellértovu horu, odkud se vám otevře krásný pohled na Dunaj (trasa 9).

Milovníky historie

Projděte se po historických ulicích v okolí Královského paláce (trasa 1), prozkoumejte židovské ghetto (trasa 3) anebo středověké ruiny na Markétině ostrově (trasa 7).

Příznivce méně vyhledávaných míst

Renovace z poslední doby proměnily někdejší industriální IX. obvod v centrum kulturního života (trasa 8). Chcete-li uniknout davům, vydejte se do Budínských vrchů (trasa 10).

Nákupní maniaky

Všechny nejznámější značky najdete na Andrássyho třídě (trasa 4) či na ulici Váci utca (trasa 2), osobitější maďarskou módu pak nakoupíte třeba na ulicích Király utca (trasa 3) nebo Bartók Béla utca (trasa 9).

Úvod

Úvodní informace o geografii, zvycích a kultuře Budapešti, seznámení s její kuchyní, historií a možnostmi trávení volného času.

Velká tržnice v Pešti

Objevte Budapešť

Budapešť je proslulá svým Královským palácem, osmi mosty přes Dunaj, termálními lázněmi a v poslední době také tzv. ruin puby. Metropole Maďarska patří k nejkrásnějším městům Evropy, má bohatou historii a vzkvétající kulturní scénu.

Budapešť leží zhruba uprostřed severní části Maďarska, nedaleko slovenských hranic – dostanete se sem autobusem či přímým vlakem z Prahy (6,5 hod), Brna (4,5 hod), Pardubic či Ostravy. Název města je složen ze jmen kdysi samostatných měst: Budína, a Pešti.

V západní části města se zvedá kopcovitá Buda (Budín) se středověkými uličkami, stavbami připomínajícími osmanskou nadvládu, výstavnými vilami, i pozůstatky z římských dob (v obvodu Óbuda – Starý Budín). Naproti tomu Pešť na východním břehu řeky se rozkládá téměř na rovině – začíná zde vlastně Velká dunajská kotlina; této části města dominují široké bulváry a impozantní architektura.

V roce 1873 byla tři do té doby samostatná města – Buda, Pešť a Óbuda (Budín, Pešť a Starý Budín) – spojena do jednoho celku. Budapešť se nachází ve střední Evropě, není proto divu, že se v minulosti stala mnohokrát cílem útoků cizích armád či mocností: od nájezdů Mongolů v letech 1241–42 přes 150 let okupace Osmanskou říší, další staletí habsburské nadvlády, dvě světové války až po invazi sovětských vojsk v roce 1956.

Dnešní Budapešť má návštěvníkům skutečně co nabídnout. Zaprvé je to lázeňské město – na jeho území se nachází několikero termálních lázní, v nichž se dá skvěle relaxovat. Je to rovněž město kultury: nábřeží Dunaje, Hradní čtvrť na kopci Buda, Andrássyho třída s historickými budovami – řada památek zapsaných do seznamu UNESCO; kromě toho se ve městě nachází celá řada zajímavých muzeí a galerií.

Nakonec i maďarská kuchyně je tím, co do metropole na Dunaji láká turisty ze zahraničí. V posledních desetiletích prodělala značné změny: vyrostla zde nová generace šéfkuchařů s inovativním přístupem, kteří maďarské klasice dokáží dát moderní šmrnc.

Geografie a poloha

Budapešť se administrativně dělí na městské obvody podobně jako třeba Praha. Obvodů (kerület) je celkem 23 a jsou označeny římskými číslicemi. Jsou řazeny zjednodušeně řečeno spirálovitě od Královského paláce po směru chodu hodinových ručiček. Většina budapešťských památek se nachází v I., II., V., VI. a VII. obvodu, návštěvníci města však rádi zamíří i do XIV. obvodu kvůli městskému parku a jeho okolí a též do VIII., IX. a XI. obvodu, které se v poslední době postupně stávají čím dál více atraktivními.

Pohyb po Budapešti je poměrně snadný – ať již pěšky či veřejnou dopravou. Její síť tvoří linky metra, tramvají, autobusů a trolejbusů, které doplňuje veřejná lodní přeprava na Dunaji a ozubnicová železnice (viz str. 86). Též do oblastí přírodních krás – jako jsou například Budínské vrchy – se dá z Budapešti dostat snadno, stejně jako do městeček a vesnic kolem ohybu řeky Dunaje.

Historie

Podunajská nížina byla osídlena již před 350 000 lety, prvními známými obyvateli zde byly keltsko-ilyrské kmeny, které si postavily své kmenové sídlo na Gellértově hoře a další osady v části města Óbuda (Starý Budín).

Během 1. století pak k Dunaji pronikli Římané a na severní hranici Římské říše založili vojenský tábor nazvaný Aquincum, z něhož postupně vyrostlo na svou dobu poměrně velké město. Po Římanech se sem dostal hunský vůdce Attila se svými nájezdníky, kteří město dobyli – Hunové pak Podunají ovládali až do 9. století.

Příchod Maďarů se datuje do roku 890. Tento nomádský národ žil původně ve stepích mezi řekou Volhou a pohořím Ural a dnes je po něm pojmenován současný stát (v maďarštině Magyarország) i jazyk.

Moderní Maďarsko coby křesťanský stát vzniklo v roce 1000, kdy byl korunován král Ištván (později svatořečený). Stabilní Maďarsko se pak začalo budovat po odeznění následků nájezdů Mongolů v letech 1241–42. Poté, co mongolské hordy ze střední Evropy odtáhly, obnovil král Béla IV. maďarskou státnost i hlavní město země.

V 15. století se Maďarsku i městu Budapešť většinou dařilo dobře, zejména pak za vlády krále Matyáše Korvína (z rodu Hunyádiů) celá země prožívala jakýsi zlatý věk vzdělanosti a kulturního rozvoje.

V roce 1490 však král Matyáš zemřel, aniž by po sobě zanechal dědice, což předznamenalo jak selské rebelie, tak také nástup tureckého nebezpečí. Pod Součástí Osmanské říše se v důsledku toho stala většina uherského území v letech 1541–1699.

Pod vládou Habsburků

V letech 1686–87 tzv. Svatá liga (v níž se proti Osmanům spojily Habsburská říše, Polské království a Benátská republika) osvobodila Budu a připojila značnou část Uher k Habsburské monarchii. Hodně Maďarů si však přálo samostatnost. V letech 1703–11 se sedmihradský kníže Ferenc Rákóczi postavil do čela protihabsburské rebelie, která však postupně ztrácela na síle, až v květnu roku 1711 skončila úplně – podpisem míru ve městě Satu Mare.

Mír trval až do roku 1848, kdy mladí intelektuálové pod vedením básníka Sándora Petőfiho podnítili další povstání. Císař František Josef I. i tuto revoltu potlačil, bylo však zřejmé, že stávající uspořádání říše je neudržitelné a něco se musí změnit – řešením bylo tzv. rakousko-uherské vyrovnání v roce 1867, kdy se z Rakouského císařství stalo Rakousko-Uhersko a současně se obnovila suverenita Uherského království. Panovníkem v obou částech monarchie zůstal František Josef I.

V následujících dekádách až do 1. světové války pak Budapešť rostla snad rychleji než kterékoli jiné město v Evropě. Významnou měrou k tomu přispěl hrabě István Széchenyi, který v roce 1873 inicioval spojení do té doby samostatných měst Budína, Starého Budína a Pešti do jediného celku. Tato významná osobnost maďarských dějin stála rovněž za vybudováním řetězového mostu (nesoucího dnes Széchenyiho jméno), který jako první spojil oba břehy Dunaje a svého času patřil k největším mostům v Evropě.

1. světová válka pak znamenala konec zlatého věku. Rakousko-Uhersko bylo poraženo a nakonec se úplně rozpadlo. Hrabě Mihály Károlyi vyhlásil novou nezávislou republiku, ale v březnu 1919 byl donucen rezignovat. Poté se načas chopili moci komunisté vedení Bélou Kunem a vytvořili tzv. Maďarskou republiku rad (po vzoru SSSR), která však neměla dlouhého trvání a skončila po několika měsících obsazením země a města rumunskou armádou.

V roce 1920 admirál Miklós Horthy obnovil monarchii a prohlásil se jejím regentem, k uvedení panovníka na trůn již ale nedošlo.

2. světová válka

Během 2. světové války bylo Maďarsko spojencem nacistického Německa. Toto spojenectví vzalo za své v březnu 1944, kdy Němci začali zemi okupovat. Válka se však tehdy již chýlila ke konci a z východu postupovala sovětská vojska. Budapešť dobyla Rudá armáda po několikaměsíčním obléhání v únoru 1945. Zničeny byly prakticky tři čtvrtiny budov města a zemřelo více než půl milionu lidí.

Éra socialismu

V roce 1949 byla vyhlášena Maďarská lidová republika. Následujících sedm let brutálních represí řízených z Moskvy mělo za následek to, že 23. října 1956 vyšlo do ulic na 50 000 studentů a dělníků, aby vyjádřili své rozhořčení nad směřováním země. Sovětská odpověď na sebe nenechala dlouho čekat: 4. listopadu vjely tanky Rudé armády do Budapešti a odpor rozdrtily. Zemřelo přitom na 25 000 Maďarů, dalších 200 000 lidí v následujících týdnech ze země emigrovalo.

V letech 1988–89 pod vlivem perestrojky, jež rozhýbala celý východní blok, prošlo Maďarsko mnoha změnami, které vyvrcholily vyhlášením prvních svobodných voleb (po 43 letech) v roce 1990, po nichž se země vrátila k demokracii. V roce 1991 Maďarsko opustil poslední sovětský voják a země se stala přidruženým státem Evropské unie; v roce 1999 Maďarsko vstoupilo do NATO a 1. května 2004 se stalo plnoprávným členem EU.

Podnebí

Maďarsko je vnitrozemskou středoevropskou zemí. Budapešť je do značné míry ovlivňována kontinentálním podnebím s poměrně chladnými zimami, kdy teploty klesají pod bod mrazu a město pokryje sníh – výjimečně zamrzne i řeka Dunaj. Léto bývá horké s teplotami často přes 30 °C, suché teplé dny občas naruší prudké přeháňky či bouřky. Proto si i během letních měsíců na návštěvu Budapešti přibalte pro jistotu také deštník.

Obyvatelstvo

Budapešť je největší maďarské město, žije tady asi 1,8 milionu lidí, tedy téměř pětina obyvatel země. Většina z nich se hlásí k maďarské národnosti, najdete zde však i menšiny Romů, Rumunů, Slováků, Němců, Srbů, Číňanů a Vietnamců. Obyvatelstvo města je poměrně mladé – to je dáno jednak velkým počtem vysokých škol, dále pak i přistěhovalectvím mladých lidí z venkova, kteří přicházejí do Budapešti za prací a za městským životním stylem.

Po skončení éry socialismu si obyvatelé Budapešti rychle osvojili západní konzumní životní styl – dokladem toho je přes 20 nových moderních nákupních center a celá řada dalších hypermarketů či fast foodů.

Maďaři jsou vyhlášení přátelským přístupem k návštěvníkům z ciziny. Pokud zvládají komunikovat v angličtině (což je zejména u mladé generace vcelku běžné) a vidí cizince, jak bezradně zírá do mapy, je velmi pravděpodobné, že se mu budou snažit poradit. Dokonce i když anglicky nemluví, snaží se většinou situaci nějak řešit a ztracenému turistovi pomoci.

Politika a ekonomika

1. května 2004 se vyvěšovaly vlajky a odpalovaly ohňostroje na oslavu toho, že se Maďarsko na základě referenda stalo plnohodnotným členským státem EU. Tehdejší premiér Péter Medgyessy prohlásil: „Nemůžeme očekávat, že nám Evropa nabídne zázraky. Zázraky se nedějí v Evropě, zázraky se mohou odehrávat v nás.“ A je třeba říci, že následující roky byly skutečně náročné.

Nezodpovědně sestavený rozpočet a finanční hospodaření státu byly příčinou toho, že finanční krize v roce 2008 zasáhla zemi velmi výrazně – aby se Maďarsko vyhnulo zhroucení měny a státnímu bankrotu, vyjednalo si tehdy u MMF finanční pomoc ve výši 25 miliard dolarů. Občané pak svoji frustraci dali najevo ve volbách v roce 2010, kdy socialisty nahradili u moci konzervativci. Premiérem se stal lídr hnutí Fidesz Viktor Orbán. V roce 2014 vyhrálo jeho hnutí parlamentní volby znovu. Některé kroky současné maďarské vlády, jako například protiimigrační zákon z roku 2016 či snaha o uzavření Středoevropské univerzity v roce 2017, se však setkaly s kritikou zahraničních politiků i médií.

Barevná střecha Matyášova chrámu

Dobrá nálada v budapešťské kavárně

Starší obyvatelé města

Při návštěvě Budapešti si nenechte ujít:

Koupání v některém ze zdejších termálů. Město je proslulé termálními prameny a lázněmi – od osmanských hamamů z 16. století až po nádherné lázně z konce 19. století (viz str. 59).

Návštěvu ruin baru. Zastavte se na pivo v Szimpla Kert či jiném budapešťském romkert (ruin baru/pubu; baru v ruinách) (viz str. 50 a 103). Jste-li odvážní, ochutnejte i místní pálinku.

Lodní výlet po Dunaji. Ty nejhezčí budovy a poutavý výhled na Budapešť najdete na březích Dunaje, tak proč si je neužít přímo z hladiny řeky? Můžete si buď zaplatit speciální vyhlídkovou plavbu, anebo během léta nastoupit na palubu některé z lodí provozovaných společností BKK (součást městské hromadné dopravy).

Ochutnávku maďarské kuchyně. Od guláše přes kuřecí paprikáš až po lángoše – to vše tvoří místní kuchyni a bylo by škoda neochutnat některou z těchto specialit (viz str. 14).

Procházku Hradní čtvrtí. Pokud se zajímáte o architekturu, jednou z nejkrásnějších čtvrtí města je ta v okolí Budínského hradu (viz str. 28).

Návštěvu synagogy. Ponořte se do dávných časů a podívejte se do některé ze synagog historické Židovské čtvrti (viz str. 45).

Seznámení se s maďarským designem. Budapešť získala titul „kreativního města“ organizace UNESCO v oblasti designu, takže určitě stojí za to poohlédnout se po místních prodejních galeriích a některých dalších obchůdcích (viz str. 19).

Procházku po Andrássyho třídě. Tento bulvár je odpovědí Budapešti na pařížské Champs Elyseés; táhne se v délce více než 2 km od baziliky sv. Štěpána až po náměstí Hrdinů a stojí za to si jej projít celý. Využít lze však i nejstarší linku místního metra (která zde existuje již déle než 100 let).

Návštěvu koncertu. Maďarsko proslavila celá řada skladatelů. Výběr možností, kam se vydat za dobrou hudbou, je opravdu široký: od Státní opery přes Palác umění, akademii Ference Liszta až po baziliku svatého Štěpána, kde se konávají opravdu skvělé varhanní koncerty.

V Széchenyiho lázních si lze zahrát i šachy

Nádherný výhled na město

Památník osvobození

Užitečné tipy

Veřejná doprava. Budapešť má solidní síť veřejné hromadné dopravy. Pokud si koupíte jednorázovou jízdenku, nezapomeňte si ji označit před nástupem do vozidla MHD či bezprostředně po něm: v metru ještě před tím, než sjedete po eskalátoru dolů, v tramvaji či autobusu pak ve vozidle. Pořídíte-li si vícedenní jízdenku, mějte ji pořád u sebe. Kontroly revizorů jsou časté a cestování bez platné jízdenky může znamenat pořádnou pokutu.

Měna. Národní měnou je maďarský forint. Bankovky i cenovky se pohybují v řádu tisíců (nejvyšší nominální hodnotou bankovky je 20 000 HUF), takže může být někdy trochu náročnější sledovat svou útratu. Vždy si přepočítejte aktuální směnný kurz – abyste neplatili více, než máte, nebo abyste se nenechali jednoduše napálit.

Náboženství. Ve většině chrámů a jiných náboženských budov neplatí žádné speciální požadavky na oděv, do synagogy by však muži měli vždy vstupovat s pokrývkou hlavy (nejlépe s jarmulkou). Ženy by jak v synagoze, tak v křesťanském chrámu měly mít minimálně zahalená ramena.

Suvenýry. Přivezte z Budapešti domů své rodině a přátelům něco opravdu maďarského. Může to být sáček mleté papriky, maďarské víno, lidová výšivka anebo současná maďarská designová móda.

Pěší turistika. V Budapešti najdete i několik pěkných stezek vedoucích do okolních kopců. Máte-li rádi turistické procházky, přibalte si s sebou i pohorky. Vybavte se i sprejem proti klíšťatům – v letních měsících jich může být v okolních lesích hodně.

Taxi. Spoléhejte pouze na vozy oficiálních taxislužeb: k těm nejlepším patří City Taxi a Fő Taxi, využít lze také aplikaci Taxify. Nikdy nemávejte na taxík jen tak přímo na ulici – může to být načerno provozovaná taxislužba, jejíž řidič se vás bude nejspíš snažit ošidit.

Spropitné. Dávat spropitné je v Maďarsku zvykem, byť to není povinné. Maďaři většinou spíše zaokrouhlí při placení částku nahoru, než že by nechávali nějaké drobné na stole. Spropitné ve výši zhruba 10 % z útraty je naprosto v pořádku. Pokud podáte obsluze bankovku vyšší hodnoty se slovy poděkování, může to být pochopeno tak, že si má zbytek nechat jako spropitné, a nic vám už nevrátí.

Lázeňská etiketa. Na návštěvu lázní si přibalte gumové pantofle a ručník (ten se sice dá zapůjčit, je ale příjemnější mít svůj vlastní). Pokud nejdete do lázní, kde jsou oddělené provozní hodiny pro muže a pro ženy (jako jsou například lázně Rudas v pracovních dnech), musíte mít na sobě plavky. Do bazénu je pak potřeba koupací čepice.

Grilovaný okoun

Stravování

Maďarská jídla jsou vydatná, většinou s masem, bramborami a nakládanou zeleninou, dochucovaná sladkou i pálivou paprikou; je zvykem zapít jídlo místním vínem, případně štamprličkou pálenky či bylinného hořkého likéru Unicum.

Maďarská kuchyně má nepochybně dlouhou tradici, ale mimo vlastní zemi je poměrně málo známá. Tradičně si nomádské maďarské kmeny připravovaly své pokrmy na otevřeném ohni v malém litinovém kotli zvaném bogrács – dozvuky této tradice jídel „z jednoho hrnce“ se dodnes odrážejí v sytých polévkách a dalších pokrmech, jejichž základem bývá dosti často zelí. V 17. století se na scéně objevila paprika jako koření. Někdo tvrdí, že ji do země přinesli Turci, jiní zase věří tomu, že se sem dostala z Ameriky. Paprika se používá většinou sladká, ale také pálivá – ani ta ale nebývá tak ostrá jako chilli. Jídla se často připravují na vepřovém či husím sádle, takže jsou trochu kaloričtější a těžší, než na co jsou zahraniční návštěvníci zvyklí. Pokud se vám porce v restauraci zdají příliš velké, můžete si dát jen polévku a po ní předkrm místo hlavního chodu. V některých restauracích je možno objednat si poloviční porci.

Budapešť nebývala v minulosti vyhlášenou kulinářskou destinací, ale i to se v poslední době změnilo. Dnes zde v mnoha podnicích vaří šéfkuchaři, kteří do starých tradičních receptů vnášejí ducha 21. století. Na jídelníčcích tak najdete současné verze typických místních jídel – ať už se jedná o menší restaurace s domácí kuchyní, michelinskou hvězdou oceněné luxusní podniky anebo pouliční stánky. Na stoly některých podniků pak pronikla i tzv. molekulární gastronomie – například zelenina zmrazená tekutým dusíkem.

Místní kuchyně

Maďarská kuchyně je do jisté míry sezonní – v létě se podávají studené ovocné polévky či zeleninové lečo, v listopadu husí speciality a okolo Vánoc a Nového roku zelné listy plněné mletým masem (töltött káposzta). Některá jídla však na jídelníčku najdete po celý rok.

Mezi klasické pokrmy místní kuchyně patří určitě gulášová polévka (gulyásleves), která se připravuje z na kostičky nakrájeného hovězího masa, brambor, cibule, paprik, případně mrkve nebo rajčat – samozřejmě dochucená pořádnou špetkou mleté papriky. Dalším typickým jídlem je kuře na paprice (paprikás csirke), k němuž se nejčastěji jako příloha podávají drobné noky nazývané galuska nebo nokedli.

Polévky jsou základem maďarské kuchyně, kromě již zmiňované gulášové se můžete často setkat s polévkou rybí, která má podobný základ, ale místo hovězího masa se do ní na kostičky nakrájí sladkovodní ryby, anebo s lehkým vývarem zvaným erőleves, který se většinou podává s vaječným žloutkem.

Hlavní chody bývají často připravované z telecího či vepřového masa, ať už opékaného či smaženého – jako příloha se většinou podávají brambory či noky a nakládané okurky nebo zelí. Přízni se těší i dušený pokrm zvaný pörkölt, jehož základem může být hovězí maso (marhapörkölt) nebo zvěřina (vadaspörkölt). Zvěřina je vůbec v maďarské kuchyni oblíbená a nebývá až tak drahá – ať už se jedná o maso srnčí, jelení nebo kančí.

Vegetariánská jídla se na jídelníčcích běžných restaurací neobjevují ve velké míře, většinou tam ale můžete najít alespoň smažený sýr (rántott sajt) nebo smažené žampiony (rántott gomba). Někde se setkáte i s řeckým salátem, maďarské slovo saláta však většinou znamená zelný salát nebo nakládanou červenou řepu; míchaný zeleninový salát bývá v jídelníčku uveden pod názvem vitamin saláta. Striktní vegetariáni si musejí dávat pozor: plněné papriky (töltött paprika) i plněné zelné listy (töltött káposzta) obsahují mleté vepřové maso a na první pohled zeleninový pokrm lečo z paprik, rajčat a cibule bývá připravován na sádle, podobně je tomu i se zeleninovými polévkami.

Pokud jde o dezerty, Maďaři milují sladké pečivo a sladkosti vůbec. Zkuste třeba palačinky (palacsinta), které se podávají plněné mletými ořechy a rozinkami máčenými v rumu a přelité čokoládou, někdy i flambované. Jinou typickou dobrotou je somlói galuska, což je dezert z piškotového korpusu prokládaný vanilkovým krémem ozdobený šlehačkou, čokoládovou polevou a ořechy. Štrůdl (rétes) bývá nejčastěji podáván s ovocnou, tvarohovou či makovou náplní.

Kde se najíst

V Budapešti se příliš často nesetkáte s nápisem „restaurant“; pokud ano, pak se jedná spíše o dražší podniky určené zejména pro cizince. Místní se chodí najíst do podniků zvaných étterem či vendéglő. Csárda je pak spíše útulná hospůdka venkovského typu. Budapešť vždy soupeřila s Vídní, pokud jde o kavárenskou kulturu. Hodně kaváren (kávéház) i cukráren (cukrászda) nabízí kromě dortů či zákusků ke kávě i plnohodnotná jídla.

Snídaně (reggeli) se většinou podává v době 7.00–10.00. Maďaři nejsou zvyklí snídat příliš vydatně, ve většině hotelů se však setkáte s klasickým snídaňovým bufetem. Hlavním jídlem dne je oběd (ebéd), podávaný zpravidla mezi 13.00 a 15.00, a bývá obvykle velmi sytý. Večeře (vacsora) se servíruje v době 19.00–22.00, většina Maďarů ale večeří raději dříve než v pozdních večerních hodinách.

Nápoje

Pouliční stánky

Ceny