1  Výslovnost

1.1  Italská abeceda

a

[a]

i

[i]

q

[ku]

y

[ipsilon]

b

[bi]

j

[i lunga]

r

[erre]

z

[dzeta]

c

[tSi]

k

[kappa]

s

[esse]

d

[di]

l

[elle]

t

[ti]

e

[e]

m

[emme]

u

[u]

f

[effe]

n

[enne]

v

[vu]

g

[dZi]

o

[o]

w

[vu doppia]

h

[akka]

p

[pi]

x

[iks]

Y se nazývá také i greca.

Písmena j, k, x, y a w se vyskytují jen ve slovech cizího původu a ve vlastních jménech.

jazz, karate, xenofobo, kayak, week-end

Výslovnost souhlásek a hláskových skupin

ca, co, cu

[ka], [ko], [ku]

cia, cio, ciu

[tSa], [tSo], [tSu]

ci, ce

[tSi], [tSe]

gia, gio, giu

[dZa], [dZo], [dZu]

chi, che

[ki], [ke]

chia, chio, chiu

[kja], [kjo], [kju]

gi, ge

[dZi], [dZe]

ghia, ghio, ghiu

[gja], [gjo], [gju]

ghi, ghe

[gi], [ge]

gli

[\pyei]

sci, sce

[Si], [Se]

gn

[\pnh]

scia, scio, sciu

[Sa], [So], [Su]

Ze studijních důvodů budeme v závorkách s výslovností označovat i slovní přízvuk, a to apostrofem před slabikou.

c

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [k].

campo ['kampo], coprire [ko'prire], cultura [kul'tura], classico ['klassiko], crema ['krema]

Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [tS].

ceco ['tSeko], cinema ['tSinema]

Pozor! Vloží-li se mezi c a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h.

Ve slabikách cia, cio, ciu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.

pancia ['pantSa], cioccolata [tSokko'lata], fanciullo [fan'tSullo]

g

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [g].

gamba ['gamba], gola ['gola], anguria [an'gurja], grazie ['gratsje], globale [glo'bale]

Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [dZ].

gemelli [dZe'melli], ginnastica [dZin'nastika]

Pozor! Vloží-li se mezi g a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h.

Ve slabikách gia, gio, giu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.

giallo ['dZallo], giocare [dZo'kare], giusto ['dZusto]

Slabika gli se před samohláskou nebo na konci slova vyslovuje podobně jako slovenské měkké l' ve spojení s j.

gli [\pyei], figli ['fi\pyei], moglie ['mo\pyee]

Souhlásková skupina gn ve výslovnosti odpovídá hlásce ň.

bagno ['ba\pnho], ogni ['o\pnhi], gnocco ['\pnhokko]

h

Souhláska h se v italštině nevyslovuje.

hobby ['obbi], handicap ['andikap]

Pokud ale souhláska h následuje za souhláskami c nebo g, způsobuje tvrdou výslovnost těchto hlásek: [k], [g].

*  chi, che

chilometro [ki'lometro], perché [per'ke]

*  ghi ghe

funghi ['fungi], ghetto ['getto]

q

Vyslovuje se jako [k]. Vždy za ním následuje samohláska u a některá další samohláska. V takovém případě u hraje roli polosamohlásky a vyslovuje se podobně jako anglické dvojité w.

questo ['kwesto], quando ['kwando]

s

Vyslovuje se buďto jako [s] nebo jako [z] podle toho, kde se ve slově nachází:

*  Jako [s] se vyslovuje na začátku slova před samohláskou, na konci slova, dále před souhláskami [k], [f], [p] a [t], po souhlásce a v případě, že je hláska s zdvojená.

sole ['sole], gratis ['gratis], scatola ['skatola], sfondo ['sfondo], sport [sport], stanza ['stantsa], pensare [pen'sare], discutere [dis'kutere], sasso ['sasso]

*  Jako [z] se vyslovuje před souhláskami [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r] a [v], na začátku i uprostřed slova

sbandare [zban'dare], sdegno ['zde\pnho], sguardo ['zguardo], slitta ['zlitta], smarrire [zmar'rire], snella ['znella], svelto ['zvelto]

*  a v postavení mezi dvěma samohláskami.

Podle gramatických norem by se mělo v těchto případech vyslovovat [s] (v oficiálních projevech, médiích ap.), ale v současné době je toto pravidlo respektováno čím dál méně. Jinak je tomu v jižní Itálii, kde vyslovuje jako [s] i v hovorovém jazyce.

casa ['kaza], cosa ['koza], musica ['muzika]

Slabiky sci, sce se vyslovují jako české slabiky ši, še,

scienza ['Sientsa], scemo ['Semo]

slabiky scia, scio, sciu pak jako české slabiky ša, šo, šu.

sciarpa ['Sarpa], sciopero ['Sopero], prosciutto [pro'Sutto]

Pozor na slova odvozená od slova sci (lyže). U nich se i vyslovuje.

sciare [Si'jare], sciovia [Sijo'vija]

z

Vyslovuje se zněle [dz] nebo nezněle [ts].

Jako [dz] se vyslovuje:

*  na začátku slova, pokud následují dvě samohlásky nebo další slabika začíná na znělou souhlásku [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r], [v] nebo [dz]

zoo [dzoo], zanzara [dzan'dzara]

*  pokud se vyskytuje mezi dvěma samohláskami

zona ['dzona], zero ['dzero], ozono [o'dzono], lo zucchero [lo'dzukkero]

*  v příponách -izzare a -izzazione.

realizzare [reali'dzare], realizzazione [realidza'tsione]

Jako [ts] se vyslovuje:

*  na začátku slova, pokud další slabika začíná na neznělou souhlásku [k], [f], [p] a [t]

zappare [tsap'pare], zaffo ['tsaffo]

*  v příponách -anza, -azione, -enza, -izia, -onzolo, -inzola

speranza [spe'rantsa], inflazione [infla'tsione], accoglienza [akko\pyei'entsa]

*  pokud po z následuje io, ia, ie

amicizia [ami'tSitsia], poliziotto [poli'tsiotto], agenzia [a'dZentsia], grazie ['gratsje]

*  je-li souhláska z zdvojená.

terrazza [ter'ratsa], carrozza [kar'rotsa]

Z těchto pravidel však existuje mnoho výjimek.

mezzo ['medzo], azienda [a'dzienda], zafferano [dzaffe'rano]

Někdy také dochází ke kolísání ve výslovnosti a je možná obojí výslovnost.

zucchero ['dzukkero] i ['tsukkero], zio ['dzio] i ['tsio], zuppa ['dzuppa] i ['tsuppa]

V italštině nejednou dochází ke změně pravopisu v kmeni slova, a to pro zachování výslovnosti.

mangiare - mangerò, cercare - cercherò, pagare - pagheremo

Zdvojené souhlásky

Ve výslovnosti se toto zdvojení projeví delším trváním hlásky: [ff], [ll], [mm], [nn], [rr], [ss], [vv] nebo koktání podobným pozdržením hlásky: [bb], [tStS], [dd], [gg], [ddz], [ddZ], [kk], [pp], [tt]. Při vyslovování však nesmí zaznít dvě hlásky!

cuffie ['kuffie], crollo ['krollo], commentare [kommen'tare], sonno ['sonno], porre ['porre], passo ['passo]

pubblico ['pubbliko], cacciare [ka'tStSare], addormentare [addormen'tare], raggruppare [raggrup'pare], appoggio [ap'poddZo]

Pozor! Výslovnost těchto zdvojených hlásek je nutné respektovat, protože některá slova se od sebe liší právě jen zdvojenou hláskou.

caro [ka:ro] (drahý) - carro [karro] (vůz)

casa [ka:za] (dům) - cassa [kassa] (pokladna)

copia [ko:pja] (kopie) - coppia [koppja] (pár)

nono [no:no] (devátý) - nonno [nonno] (dědeček)

pala [pa:la] (lopata) - palla [palla] (míč)

pena [pe:na] (trest) - penna [penna] (pero)

Dvojhlásky

V italštině existují dvojhlásky, které se vyslovují jako jedna slabika (diftong), a dvojhlásky, které se vyslovují jako dvě slabiky (hiát). Vždy záleží na kombinaci samohlásek a na přízvuku.

Jako jedna slabika (diftong) se vyslovují dvojhlásky tvořené:

*  dvěma samohláskami slabými, tj. i, u, pokud je přízvučná druhá z nich,

piuma, più

suino, guida

*  nepřízvučnou samohláskou slabou, tj. i, u, a samohláskou silnou, tj. a, e, o. Platí to i pro opačné pořadí samohlásek.

coppia, fieno, chioma

guardo, guerra, buono

farai, sei, voi

causa, euro

Dvojhlásky ie a uo se nazývají také pohyblivé, protože u slov utvořených od stejného základu se přesunem přízvuku na jinou slabiku mohou měnit na jednoduché e nebo jednoduché o.

viene - veniamo

piede - pedonale

muovo - movimento

buono - la bontà

Jako dvě slabiky (hiát) se vyslovují dvojhlásky tvořené:

*  dvěma silnými samohláskami, tj. kombinací samohlásek a, e, o

paese, Aosta

idea, neonato

boa, poesia

*  dvěma slabými samohláskami, pokud je přízvučná první z nich

aprìi, gratuito

*  přízvučnou slabou a nepřízvučnou silnou samohláskou, a to v jakémkoli pořadí

mia, vie, Dio

faina, ateista, egoista

prua, sue, duo

paura, reuccio

Tečka pod písmenem označuje pozici nepravidelného přízvuku (jinde než na druhé slabice od konce)

*  v odvozeninách

rievocare, riaperto, sciare, triangolo

Trojhlásky

V italštině jsou trojhlásky složeny vždy ze dvou samohlásek slabých (tj. i, u) a jedné silné (a, e, o). Trojhláska se vyslovuje jako jedna slabika.

buoi, tuoi, guai, seguiamo

1.2  Přízvuk

V italštině je přízvuk pohyblivý. Může stát na:

*  poslední slabice, pak se graficky znázorňuje obrácenou čárkou nad samohláskou

caffè, università, parlerò

*  na předposlední slabice - zdaleka nejčastější případ

pane, libro, malato, parlare

*  na třetí slabice od konce

tavolo, regola, psicologo

*  na čtvrté slabice od konce - týká se převážně slovesných tvarů

capitano, scrivimelo

Grafický přízvuk může být naznačen, chceme-li od sebe odlišit slova, která se stejně píší, ale jejich význam je jiný podle toho, kde je přízvuk. Např:

ancora (ještě) - ancora (kotva)

capitano (kapitán) - capitano (ocitají se)

leggere (lehké) - leggere (číst)

nettare (čistit) - nettare (nektar)

nocciolo (líska) - nocciolo (jádro)

perdono (prominutí) - perdono (ztrácejí)

principi (zásady) - principi (knížata)

tendine (záclony) - tendine (šlacha)

Také jednoslabičná slova se píší s přízvukem, pokud by mohlo dojít k záměně ve významu slova:

la (urč. člen)

là (tam)

e (a)

è (je)

te (tě, ti)

tè (čaj)

se (kdyby)

sé (sebe, se)

si (si, se)

sì (ano)

ne (odtud)

né (ani)

da (od, z)

dà (dává)

che (který, že)

ché (protože)

Ze studijních důvodů budeme v této příručce označovat přízvuk i u všech slov, u nichž se nachází jinde než na předposlední slabice.

1.3  Elize a apokopa

Elize

Elize je vypuštění koncové samohlásky a její nahrazení apostrofem. Pokud slovo začíná na samohlásku a předchozí slovo, které k němu z gramatického hlediska náleží, končí na samohlásku nepřízvučnou, tato se vypustí a místo ní se píše apostrof.

la allergia - l'allergia

una automobile - un'automobile

K elizi dochází u:

*  členu určitého obou rodů a členu neurčitého ženského rodu

l'albero, l'ascensore, l'estero, l'isola, l'unità

un'avventura, un'illusione, un'estate

*  některých předložek v kombinaci se členem

dall'inglese all'italiano

l'uso dell'articolo

parto nell'acqua

proverbio sull'amore

Viz tabulka Určitý člen stažený s předložkami.

*  předložky da

d'altra parte, d'ora in poi, d'allora

*  předložky di

d'estate, d'epoca, d'argento

*  přídavných jmen bello, bella, santo, santa a zájmen quello, quella

un bell'avvenire, una bell'esperienza

Sant'Agostino, Sant'Anna

quell'uomo, quell'anima

Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména.

*  slov come a ci před samohláskou e

com'è, com'era

c'è, c'era

*  nepřízvučných zájmen lo, la

L'ho fatto.

L'ha vista.

Pozor! Písmeno h zde není považováno za souhlásku, je pouze grafickým znakem.

*  v ustálených spojeních

nient'altro, mezz'ora, altr'anno, senz'altro, a quattr'occhi

Nepovinně dochází k elizi také u:

*  slov questo, questa, alcuna, ciascuna, nessuna, buona a dále grande v obou rodech

quest'anno i questo anno

quest'amica i questa amica

alcun'opera i alcuna opera

ciascun'analisi i ciascuna analisi

nessun'idea i nessuna idea

buon'estate i buona estate

grand'amore i grande amore

grand'amica i grande amica

*  osobních zájmen nepřízvučných mi, ti, si, ci vi, po nichž následuje slovo začínající samohláskou i

M'invita. i Mi invita.

T'indebiti. i Ti indebiti.

S'illumina. i Si illumina.

C'invidia. i Ci invidia.

V'irritate. i Vi irritate.

*  příslovcí quando, anche a dove

quand'è

anch'io

dov'era

Apokopa

Apokopou nazýváme jev, kdy se slovo zkracuje o koncové a, e, o nebo o celou koncovou slabiku, je-li nepřízvučná. K apokopě dochází u slov, která s následujícím slovem tvoří jeden významový celek. Toto následující slovo může začínat na samohlásku i souhlásku kromě z, x, gn, ps a s v kombinaci se souhláskou. Na rozdíl od elize se u apokopy nepíše apostrof.

aver letto

Gran Bretagna

S apokopou se nejčastěji setkáme u:

*  minulého infinitivu, dvou po sobě jdoucích infinitivů a v některých infinitivních vazbách

aver detto, esser nato

dover lavorare, voler vivere, poter uscire, saper parlare

far crescere, veder fare, sentir cantare

aver fame/sete, aver caldo/freddo, star bene, andar male ap.

*  spojení podstatných jmen suora (řeholní sestra) a frate (řeholní bratr) s vlastním jménem

suor Lucia, suor Agnese

fra Ginepro, fra Antonio

*  příslovce ancora

ancor oggi, ancor adesso

*  zájmena quello před souhláskou

quel cretino, quel libro

*  spojení podstatných jmen signore, dottore, ingegnere, professore s vlastním jménem

signor Berlusconi, dottor House, ingegner Eiffel, professor Einstein

*  přídavných jmen buono před souhláskou i samohláskou a grande, santo (před jménem), bello před souhláskou

un buon lavoro, buon appetito

un gran successo, San Paolo, un bel film

Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména.

*  zájmen alcuno, ciascuno a nessuno, tale, quale před souhláskou i samohláskou

alcun giorno, alcun obbligo

ciascun bambino, ciascun uomo

nessun limite, nessun accesso ad Internet

un tal sistema, tal idiota

qual pensiero, qual anno

*  přídavných jmen peggiore, migliore

la peggior malattia

il miglior programma

*  některých ustálených obratů

amor proprio, per amor di giustizia

in fin dei conti

ben fatto, ben trovato

mal di gola, mal d'auto

pian piano

a fior di pelle, a fior di terra

*  přísloví nebo veršů z rytmických důvodů

L'appetito vien mangiando.        S jídlem roste chuť.

rendere pan per focaccia        oplatit stejnou mincí

2  Podstatná jména

Italská podstatná jména se neskloňují. Rozlišujeme u nich rod a číslo. Pády se v italštině vyjadřují pomocí předložek.

Viz kap. Předložky.

2.1  Rod podstatných jmen

Italská podstatná jména mohou být ženského nebo mužského rodu.

2.1.1  Mužský rod

Podstatná jména mužského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -o a -e.

libro, punto, salto

mare, cuore, motore

Menší skupina substantiv mužského rodu má koncovku -a. Jsou to především podstatná jména cizího původu.

poeta, problema, dramma, cinema, pilota, pigiama

Slova cizího původu mužského rodu také často končí souhláskou.

computer, browser, manager, bar, picnic, gas, sport

Několik slov cizího původu je také zakončeno na -i.

alibi, brindisi, bisturi

Mužského rodu bývají slova označující:

*  osoby mužského pohlaví

signore, uomo, padre, zio

*  měsíce a dny

aprile, dicembre, lunedì, sabato

Výjimkou je označení neděle - domenica, která je ženského rodu.

*  pohoří, hory a sopky

i Pirenei, gli Appennini, il Monte Bianco, il Gran Paradiso, il Vesuvio, lo Stromboli

Ale: le Alpi, le Dolomiti, la Marmolada, l'Etna

*  řeky, moře, oceány, jezera

il Po, l'Arno, il Tirreno, l'Atlantico, il Pacifico, il Garda, il Trasimeno

Mnoho neitalských řek je ženského rodu.

la Loira, la Moldava

*  země a kraje (s výjimkou zemí a krajů zakončených na nepřízvučné -a nebo -de)

il Portogallo, il Canadà, il Lazio, l'Abruzzo

*  světové strany

il nord, l'est, il sud, l'ovest

*  stromy

il pioppo, l'abete, il melo

*  názvy kovů, hornin a chemických prvků

l'oro, l'argento, il ferro, l'ossigeno

2.1.2  Ženský rod

Podstatná jména ženského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -a a -e.

casa, frequenza, pagina

parte, moglie, volpe

Malá skupina substantiv ženského rodu má koncovku -o (většinou jde o zkrácené výrazy) nebo -ù.

auto(mobile), moto(cicletta), foto(grafia), radio(fonia)

virtù, gioventù

Slova cizího původu (obvykle řeckého) ženského rodu mohou také končit na -i:

analisi, sclerosi, ipnosi, micosi

Několik slov cizího původu ženského rodu končí také souhláskou:

gang, baby-sitter

Ženského rodu bývají slova označující:

*  osoby ženského pohlaví

signora, donna, madre, zia

*  země, světadíly a kraje se zakončením na nepřízvučné -a nebo -de

la Francia, l'Europa, l'Africa, la Calabria, l'Ellade

Ale: il Bengala, il Guatemala, il Venezuela

*  ostrovy

la Sicilia, la Sardegna, la Capri, l'Elba

Ale: il Cipro, il Giglio, il Madagascar

*  plody ovocných stromů

mela, pera, ciliegia, melagrana

*  názvy vědních oborů

matematica, biologia, astronomia

Podstatná jména pocházející z cizích jazyků si obvykle ponechávají stejný rod jako v jazyce původním. Původní střední rod se mění na mužský rod.

il collant (z francouzštiny)

la corrida (ze španělštiny)

il lager (z německého das Lager)

Podstatná jména měnící význam podle rodu

U některých podstatných jmen se pomocí rodu rozlišuje význam:

il fine (účel, cíl) - la fine (konec)

il capitale (kapitál) - la capitale (hlavní město)

il lama (lama) - la lama (čepel)

il fonte (křtitelnice) - la fonte (pramen)

il fronte (voj. fronta) - la fronte (čelo)

il panno (látka) - la panna (smetana)

il pianto (pláč) - la pianta (rostlina)

il radio (radium) - la radio (rádio)

il tema (téma, námět) - la tema (obava)

U jiných podstatných jmen určuje rodové zařazení velikost či míru vlastnosti.

il buco (díra) - la buca (jáma)

il cero (vosková svíce) - la cera (vosk)

il gambo (stonek) - la gamba (noha)

lo spillo (špendlík) - la spilla (ozdobná brož)

Existují však i podstatná jména, která mají obojí rod, aniž by se tím podstatně měnil jejich význam.

il tavolo - la tavola (stůl)

l'orecchio - l'orecchia (ucho)

il secchio - la secchia (kbelík)

2.1.3  Přechylování

Tvary ženského rodu u podstatných jmen životných se často odvozují od slov rodu mužského, a to:

*  změnou koncového -o na -a

il ragazzo - la ragazza, l'italiano - l'italiana, il figlio - la figlia

*  změnou koncového -tore na -trice

il pittore - la pittrice, l'attore - l'attrice, il direttore - la direttrice

Ale:

il dottore - la dottoressa

*  změnou koncového -e na -a nebo -essa

il signore - la signora, il cameriere - la cameriera, il parrucchiere - la parrucchiera

il professore - la professoressa, lo studente - la studentessa, il conte - la contessa

*  změnou koncového -a na -essa

il poeta - la poetessa, il duca - la duchessa

*  změnou koncového -e nebo -o na -ina

il gallo - la gallina, un eroe - un'eroina

Podstatná jména zakončená -ista, -iatra, -cida a několik podstatných jmen zakončených na -e a -a mají stejný tvar pro mužský i ženský rod:

il comunista - la comunista, il regista - la regista, il tennista - la tennista

il pediatra - la pediatra, il psichiatra - la psichiatra

un omicida - un'omicida, il suicida - la suicida, il fratricida - la fratricida

un interprete - un'interprete, un erede - un'erede, il preside - la preside

il collega - la collega, il patriota - la patriota

Podstatná jména ženského rodu mohou být také utvořena od jiného slovního základu než podstatná jména rodu mužského:

il fratello - la sorella, il padre - la madre, l'uomo - la donna, il marito - la moglie, il maschio - la femmina, il montone - la pecora, il fuco - l'ape

Někdy je však u přechylování (obzvláště u zvířat) nutné použít opisné maschio nebo femmina:

il maschio della tigre - la femmina della tigre

un'aquila maschio - un'aquila femmina

Některá podstatná jména, ačkoli se liší pouze koncovkou -o v mužském rodě a -a v ženském rodě, mají zcela odlišný význam:

il caso

případ

la casa

dům

il pianto

pláč

la pianta

rostlina

il colpo

rána

la colpa

vina

il costo

cena

la costa

pobřeží, svah

il filo

nit, vlákno

la fila

řada

il maglio

kladivo

la maglia

tričko

il mento

brada

la menta

máta

il panno

látka

la panna

smetana

il posto

místo

la posta

pošta

2.2  Množné číslo podstatných jmen

Množné číslo se tvoří koncovkou:

-i

*  u podstatných jmen mužského rodu zakončených na -o, -e a -a

l'amico - gli amici, il gelato - i gelati, il marito - i mariti

il mare - i mari, il pesce - i pesci, il ponte - i ponti

il giornalista - i giornalisti, il tennista - i tennisti, l'autista - gli autisti

*  u podstatných jmen ženského rodu na -e a -o

la cantante - le cantanti, la noce - le noci, la notte - le notti

la mano - le mani

*  Některé nepravidelné tvary:

l'uomo - gli uomini, il dio - gli dei

-e

*  u podstatných jmen ženského rodu na -a

la donna - le donne, la rivista - le riviste, l'amica - le amiche

Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na druhé slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -chi, -ghi.

il bosco - i boschi, il tedesco - i tedeschi

l'albergo - gli albergi, il fungo - i funghi

Výjimky:

l'amico - gli amici, il greco - i greci, il nemico - i nemici, il porco - i porci

Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na třetí slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -ci, -gi.

il medico - i medici, il sindaco - i sindaci

lo psicologo - gli psicologi, il teologo - i teologi

Výjimky:

il carico - i carichi, il catalogo - i cataloghi, il profugo - i profughi, l'epilogo - gli epiloghi ap.

Podstatná jména končící na -go, která vyjadřují nějaké povolání, bývají v množném čísle zakončena na -gi.

Podstatná jména ženského rodu zakončená na -ca, -ga tvoří množné číslo pravidelně koncovkami -che, -ghe.

l'oca - le oche, la cuoca - le cuoche

la droga - le droghe, la collega - le colleghe

Podstatná jména ženského rodu na -cia, -gia jsou v množném čísle zakončena:

*  na -cie, -gie, jestliže je před -c, -g samohláska nebo pokud je na -i- v koncové slabice přízvuk:

la camicia - le camicie

la valigia - le valigie

la farmacia - le farmacie

l'allergia - le allergie

*  na -ce, -ge, jestliže je před -c, -g souhláska

la salsiccia - le salsicce, la freccia - le frecce

la spiaggia - le spiagge, la frangia - le frange

Podstatná jména mají shodný tvar pro jednotné i množné číslo, pokud:

*  mají přízvuk na poslední slabice nebo jsou zakončena na souhlásku

l'università - le università, il caffè - i caffè, la città - le città

l'autobus - gli autobus, il film - i film, lo sport - gli sport

*  jsou to slova zkrácená

l'auto - le auto, la metro - le metro, la radio - le radio, la bici - le bici

*  jsou to slova jednoslabičná

la gru - le gru, il re - i re

*  jsou zakončena na -i

la crisi - le crisi, l'analisi - le analisi

2.2.1  Dvojí množné číslo

Některá podstatná jména tvoří množné číslo dvojím způsobem. Vzniklé slovní tvary mají odlišný význam:

ZAKONČENÍ NA -I

ZAKONČENÍ NA -A

anello

gli anelli

prsteny

le anella

lokny

braccio

i bracci

ramena (řeky ap.)

le braccia

paže

budello

i budelli

úzké uličky

le budella

střeva

corno

i corni

lesní rohy

le corna

parohy, rohy

filo

i fili

nitě

le fila

nitky (spiknutí)

gesto

i gesti

gesta, pohyby

le gesta

hrdinské činy

labbro

i labbri

okraje (rány ap.)

le labbra

rty

membro

i membri

členové

le membra

údy

muro

i muri

zdi

le mura

hradby

2.2.2  Množné číslo složených podstatných jmen

U většiny složenin se množné číslo tvoří stejně jako u ostatních podstatných jmen.

l'autostrada - le autostrade, il cavolfiore - i cavolfiori, il dopopranzo - i dopopranzi, il sordomuto - i sordomuti, il parafango - i parafanghi

U složenin tvořených dvěma samostatnými podstatnými jmény oddělenými mezerou se mění jen koncovka prvního z nich.

il vagone ristorante - i vagoni ristorante, la conferenza stampa - le conferenze stampa

Koncovka se mění u obou částí složeniny, pokud slovo tvoří spojení podstatného jména a přídavného jména.

la terracotta - le terrecotte, l'acquaforte - le acqueforti

Složenina se v množném čísle nemění, pokud je tvořena slovesem a podstatným jménem v množném čísle nebo v ženském rodě nebo dvěma slovesy.

il cavatappi - i cavatappi, il portalettere - i portalettere, l'aspirapolvere - gli aspirapolvere, il saliscendi - i saliscendi

2.2.3  Výjimky tvoření množného čísla

V italštině existují podstatná jména, která tvary množného čísla netvoří.

la fame, la sete, il pepe

Často jde o:

*  abstraktní pojmy nebo názvy jedinečných přírodních jevů

la pazienza, il coraggio, la fisica, l'equatore, il sud, l'universo

*  hromadná či látková podstatná jména

il fogliame, la gente, l'oro, il ferro, il latte

Pozor! Podstatná jména typu l'oro a il ferro mohou tvořit množné číslo, ale v tom případě už se nejedná o pojmenování materiálu, nýbrž předmětů z něj vyrobených.

gli ori        zlaté šperky

i ferri        nářadí

*  názvy svátků, nemocí a měsíců

il Natale, la Pasqua, il diabete, il cancro, il marzo, il settembre

Protikladným jevem jsou podstatná jména, která mají vždy jen množné číslo.

i pantaloni, gli occhiali, le forbici, le nozze

Pozor! Některá slova, která jsou v češtině pomnožná, jsou v italštině zcela pravidelná - tvoří jednotné i množné číslo:

dveře

la porta

peníze

il denaro

noviny

il giornale

narozeniny

il compleanno

housle

il violino

játra

il fègato

Vánoce

il Natale

Velikonoce

la Pasqua

Table of Contents

1 Výslovnost

1.1 Italská abeceda

1.2 Přízvuk

1.3 Elize a apokopa

2 Podstatná jména

2.1 Rod podstatných jmen

2.2 Množné číslo podstatných jmen