1 Výslovnost

1.1 Italská abeceda

a | [a] | i | [i] | q | [ku] | y | [ipsilon]
b | [bi] | j | [i lunga] | r | [erre] | z | [dzeta]
c | [tSi] | k | [kappa] | s | [esse] |  |
d | [di] | l | [elle] | t | [ti] |  |
e | [e] | m | [emme] | u | [u] |  |
f | [effe] | n | [enne] | v | [vu] |  |
g | [dZi] | o | [o] | w | [vu doppia] |  |
h | [akka] | p | [pi] | x | [iks] |  |

Y se nazývá také i greca. Písmena j, k, x, y a w se vyskytují jen ve slovech cizího původu a ve vlastních jménech. jazz, karate, xenofobo, kayak, week-end

Výslovnost souhlásek a hláskových skupin

ca, co, cu | [ka], [ko], [ku] | cia, cio, ciu | [tSa], [tSo], [tSu]
ci, ce | [tSi], [tSe] | gia, gio, giu | [dZa], [dZo], [dZu]
chi, che | [ki], [ke] | chia, chio, chiu | [kja], [kjo], [kju]
gi, ge | [dZi], [dZe] | ghia, ghio, ghiu | [gja], [gjo], [gju]
ghi, ghe | [gi], [ge] | gli | [\pyei]
sci, sce | [Si], [Se] | gn | [\pnh]
scia, scio, sciu | [Sa], [So], [Su] |  |

Ze studijních důvodů budeme v závorkách s výslovností označovat i slovní přízvuk, a to apostrofem před slabikou.

c

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [k].
campo ['kampo], coprire [ko'prire], cultura [kul'tura], classico ['klassiko], crema ['krema] Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [tS].
ceco ['tSeko], cinema ['tSinema] Pozor! Vloží-li se mezi c a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h. Ve slabikách cia, cio, ciu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.
pancia ['pantSa], cioccolata [tSokko'lata], fanciullo [fan'tSullo]

g

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [g].
gamba ['gamba], gola ['gola], anguria [an'gurja], grazie ['gratsje], globale [glo'bale] Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [dZ].
gemelli [dZe'melli], ginnastica [dZin'nastika] Pozor! Vloží-li se mezi g a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h. Ve slabikách gia, gio, giu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.
giallo ['dZallo], giocare [dZo'kare], giusto ['dZusto] Slabika gli se před samohláskou nebo na konci slova vyslovuje podobně jako slovenské měkké l' ve spojení s j.
gli [\pyei], figli ['fi\pyei], moglie ['mo\pyee] Souhlásková skupina gn ve výslovnosti odpovídá hlásce ň.
bagno ['ba\pnho], ogni ['o\pnhi], gnocco ['\pnhokko]

h

Souhláska h se v italštině nevyslovuje.
hobby ['obbi], handicap ['andikap] Pokud ale souhláska h následuje za souhláskami c nebo g, způsobuje tvrdou výslovnost těchto hlásek: [k], [g].
* chi, che
chilometro [ki'lometro], perché [per'ke] * ghi ghe
funghi ['fungi], ghetto ['getto]

q

Vyslovuje se jako [k]. Vždy za ním následuje samohláska u a některá další samohláska. V takovém případě u hraje roli polosamohlásky a vyslovuje se podobně jako anglické dvojité w.
questo ['kwesto], quando ['kwando]

s

Vyslovuje se buďto jako [s] nebo jako [z] podle toho, kde se ve slově nachází:
* Jako [s] se vyslovuje na začátku slova před samohláskou, na konci slova, dále před souhláskami [k], [f], [p] a [t], po souhlásce a v případě, že je hláska s zdvojená.
sole ['sole], gratis ['gratis], scatola ['skatola], sfondo ['sfondo], sport [sport], stanza ['stantsa], pensare [pen'sare], discutere [dis'kutere], sasso ['sasso] * Jako [z] se vyslovuje před souhláskami [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r] a [v], na začátku i uprostřed slova
sbandare [zban'dare], sdegno ['zde\pnho], sguardo ['zguardo], slitta ['zlitta], smarrire [zmar'rire], snella ['znella], svelto ['zvelto] * a v postavení mezi dvěma samohláskami.
Podle gramatických norem by se mělo v těchto případech vyslovovat [s] (v oficiálních projevech, médiích ap.), ale v současné době je toto pravidlo respektováno čím dál méně. Jinak je tomu v jižní Itálii, kde vyslovuje jako [s] i v hovorovém jazyce. casa ['kaza], cosa ['koza], musica ['muzika] Slabiky sci, sce se vyslovují jako české slabiky ši, še,
scienza ['Sientsa], scemo ['Semo] slabiky scia, scio, sciu pak jako české slabiky ša, šo, šu.
sciarpa ['Sarpa], sciopero ['Sopero], prosciutto [pro'Sutto] Pozor na slova odvozená od slova sci (lyže). U nich se i vyslovuje. sciare [Si'jare], sciovia [Sijo'vija]

z

Vyslovuje se zněle [dz] nebo nezněle [ts].
Jako [dz] se vyslovuje:
* na začátku slova, pokud následují dvě samohlásky nebo další slabika začíná na znělou souhlásku [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r], [v] nebo [dz]
zoo [dzoo], zanzara [dzan'dzara] * pokud se vyskytuje mezi dvěma samohláskami
zona ['dzona], zero ['dzero], ozono [o'dzono], lo zucchero [lo'dzukkero] * v příponách -izzare a -izzazione.
realizzare [reali'dzare], realizzazione [realidza'tsione] Jako [ts] se vyslovuje:
* na začátku slova, pokud další slabika začíná na neznělou souhlásku [k], [f], [p] a [t]
zappare [tsap'pare], zaffo ['tsaffo] * v příponách -anza, -azione, -enza, -izia, -onzolo, -inzola
speranza [spe'rantsa], inflazione [infla'tsione], accoglienza [akko\pyei'entsa] * pokud po z následuje io, ia, ie
amicizia [ami'tSitsia], poliziotto [poli'tsiotto], agenzia [a'dZentsia], grazie ['gratsje] * je-li souhláska z zdvojená.
terrazza [ter'ratsa], carrozza [kar'rotsa] Z těchto pravidel však existuje mnoho výjimek. mezzo ['medzo], azienda [a'dzienda], zafferano [dzaffe'rano] Někdy také dochází ke kolísání ve výslovnosti a je možná obojí výslovnost. zucchero ['dzukkero] i ['tsukkero], zio ['dzio] i ['tsio], zuppa ['dzuppa] i ['tsuppa] V italštině nejednou dochází ke změně pravopisu v kmeni slova, a to pro zachování výslovnosti.
mangiare - mangerò, cercare - cercherò, pagare - pagheremo

Zdvojené souhlásky

Ve výslovnosti se toto zdvojení projeví delším trváním hlásky: [ff], [ll], [mm], [nn], [rr], [ss], [vv] nebo koktání podobným pozdržením hlásky: [bb], [tStS], [dd], [gg], [ddz], [ddZ], [kk], [pp], [tt]. Při vyslovování však nesmí zaznít dvě hlásky!
cuffie ['kuffie], crollo ['krollo], commentare [kommen'tare], sonno ['sonno], porre ['porre], passo ['passo] pubblico ['pubbliko], cacciare [ka'tStSare], addormentare [addormen'tare], raggruppare [raggrup'pare], appoggio [ap'poddZo] Pozor! Výslovnost těchto zdvojených hlásek je nutné respektovat, protože některá slova se od sebe liší právě jen zdvojenou hláskou. caro [ka:ro] (drahý) - carro [karro] (vůz) casa [ka:za] (dům) - cassa [kassa] (pokladna) copia [ko:pja] (kopie) - coppia [koppja] (pár) nono [no:no] (devátý) - nonno [nonno] (dědeček) pala [pa:la] (lopata) - palla [palla] (míč) pena [pe:na] (trest) - penna [penna] (pero)

Dvojhlásky

V italštině existují dvojhlásky, které se vyslovují jako jedna slabika (diftong), a dvojhlásky, které se vyslovují jako dvě slabiky (hiát). Vždy záleží na kombinaci samohlásek a na přízvuku.
Jako jedna slabika (diftong) se vyslovují dvojhlásky tvořené:
* dvěma samohláskami slabými, tj. i, u, pokud je přízvučná druhá z nich,
piuma, più suino, guida * nepřízvučnou samohláskou slabou, tj. i, u, a samohláskou silnou, tj. a, e, o. Platí to i pro opačné pořadí samohlásek.
coppia, fieno, chioma guardo, guerra, buono farai, sei, voi causa, euro Dvojhlásky ie a uo se nazývají také pohyblivé, protože u slov utvořených od stejného základu se přesunem přízvuku na jinou slabiku mohou měnit na jednoduché e nebo jednoduché o. viene - veniamo piede - pedonale muovo - movimento buono - la bontà Jako dvě slabiky (hiát) se vyslovují dvojhlásky tvořené:
* dvěma silnými samohláskami, tj. kombinací samohlásek a, e, o
paese, Aosta idea, neonato boa, poesia * dvěma slabými samohláskami, pokud je přízvučná první z nich
aprìi, gratuito * přízvučnou slabou a nepřízvučnou silnou samohláskou, a to v jakémkoli pořadí
mia, vie, Dio faina, ateista, egoista prua, sue, duo paura, reuccio Tečka pod písmenem označuje pozici nepravidelného přízvuku (jinde než na druhé slabice od konce) * v odvozeninách
rievocare, riaperto, sciare, triangolo

Trojhlásky

V italštině jsou trojhlásky složeny vždy ze dvou samohlásek slabých (tj. i, u) a jedné silné (a, e, o). Trojhláska se vyslovuje jako jedna slabika.
buoi, tuoi, guai, seguiamo

1.2 Přízvuk

V italštině je přízvuk pohyblivý. Může stát na:
* poslední slabice, pak se graficky znázorňuje obrácenou čárkou nad samohláskou
caffè, università, parlerò * na předposlední slabice - zdaleka nejčastější případ
pane, libro, malato, parlare * na třetí slabice od konce
tavolo, regola, psicologo * na čtvrté slabice od konce - týká se převážně slovesných tvarů
capitano, scrivimelo Grafický přízvuk může být naznačen, chceme-li od sebe odlišit slova, která se stejně píší, ale jejich význam je jiný podle toho, kde je přízvuk. Např:
ancora (ještě) - ancora (kotva) capitano (kapitán) - capitano (ocitají se) leggere (lehké) - leggere (číst) nettare (čistit) - nettare (nektar) nocciolo (líska) - nocciolo (jádro) perdono (prominutí) - perdono (ztrácejí) principi (zásady) - principi (knížata) tendine (záclony) - tendine (šlacha) Také jednoslabičná slova se píší s přízvukem, pokud by mohlo dojít k záměně ve významu slova:

la (urč. člen) | là (tam) | e (a) | è (je)
te (tě, ti) | tè (čaj) | se (kdyby) | sé (sebe, se)
si (si, se) | sì (ano) | ne (odtud) | né (ani)
da (od, z) | dà (dává) | che (který, že) | ché (protože)

Ze studijních důvodů budeme v této příručce označovat přízvuk i u všech slov, u nichž se nachází jinde než na předposlední slabice.

1.3 Elize a apokopa

Elize

Elize je vypuštění koncové samohlásky a její nahrazení apostrofem. Pokud slovo začíná na samohlásku a předchozí slovo, které k němu z gramatického hlediska náleží, končí na samohlásku nepřízvučnou, tato se vypustí a místo ní se píše apostrof.
la allergia - l'allergia una automobile - un'automobile K elizi dochází u:
* členu určitého obou rodů a členu neurčitého ženského rodu
l'albero, l'ascensore, l'estero, l'isola, l'unità un'avventura, un'illusione, un'estate * některých předložek v kombinaci se členem
dall'inglese all'italiano l'uso dell'articolo parto nell'acqua proverbio sull'amore Viz tabulka Určitý člen stažený s předložkami. * předložky da
d'altra parte, d'ora in poi, d'allora * předložky di
d'estate, d'epoca, d'argento * přídavných jmen bello, bella, santo, santa a zájmen quello, quella
un bell'avvenire, una bell'esperienza Sant'Agostino, Sant'Anna quell'uomo, quell'anima Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména. * slov come a ci před samohláskou e
com'è, com'era c'è, c'era * nepřízvučných zájmen lo, la
L'ho fatto. L'ha vista. Pozor! Písmeno h zde není považováno za souhlásku, je pouze grafickým znakem. * v ustálených spojeních
nient'altro, mezz'ora, altr'anno, senz'altro, a quattr'occhi Nepovinně dochází k elizi také u:
* slov questo, questa, alcuna, ciascuna, nessuna, buona a dále grande v obou rodech
quest'anno i questo anno quest'amica i questa amica alcun'opera i alcuna opera ciascun'analisi i ciascuna analisi nessun'idea i nessuna idea buon'estate i buona estate grand'amore i grande amore grand'amica i grande amica * osobních zájmen nepřízvučných mi, ti, si, ci vi, po nichž následuje slovo začínající samohláskou i
M'invita. i Mi invita. T'indebiti. i Ti indebiti. S'illumina. i Si illumina. C'invidia. i Ci invidia. V'irritate. i Vi irritate. * příslovcí quando, anche a dove
quand'è anch'io dov'era

Apokopa

Apokopou nazýváme jev, kdy se slovo zkracuje o koncové a, e, o nebo o celou koncovou slabiku, je-li nepřízvučná. K apokopě dochází u slov, která s následujícím slovem tvoří jeden významový celek. Toto následující slovo může začínat na samohlásku i souhlásku kromě z, x, gn, ps a s v kombinaci se souhláskou. Na rozdíl od elize se u apokopy nepíše apostrof.
aver letto Gran Bretagna S apokopou se nejčastěji setkáme u:
* minulého infinitivu, dvou po sobě jdoucích infinitivů a v některých infinitivních vazbách
aver detto, esser nato dover lavorare, voler vivere, poter uscire, saper parlare far crescere, veder fare, sentir cantare aver fame/sete, aver caldo/freddo, star bene, andar male ap. * spojení podstatných jmen suora (řeholní sestra) a frate (řeholní bratr) s vlastním jménem
suor Lucia, suor Agnese fra Ginepro, fra Antonio * příslovce ancora
ancor oggi, ancor adesso * zájmena quello před souhláskou
quel cretino, quel libro * spojení podstatných jmen signore, dottore, ingegnere, professore s vlastním jménem
signor Berlusconi, dottor House, ingegner Eiffel, professor Einstein * přídavných jmen buono před souhláskou i samohláskou a grande, santo (před jménem), bello před souhláskou
un buon lavoro, buon appetito un gran successo, San Paolo, un bel film Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména. * zájmen alcuno, ciascuno a nessuno, tale, quale před souhláskou i samohláskou
alcun giorno, alcun obbligo ciascun bambino, ciascun uomo nessun limite, nessun accesso ad Internet un tal sistema, tal idiota qual pensiero, qual anno * přídavných jmen peggiore, migliore
la peggior malattia il miglior programma * některých ustálených obratů
amor proprio, per amor di giustizia in fin dei conti ben fatto, ben trovato mal di gola, mal d'auto pian piano a fior di pelle, a fior di terra * přísloví nebo veršů z rytmických důvodů
L'appetito vien mangiando. S jídlem roste chuť. rendere pan per focaccia oplatit stejnou mincí

2 Podstatná jména

Italská podstatná jména se neskloňují. Rozlišujeme u nich rod a číslo. Pády se v italštině vyjadřují pomocí předložek.
Viz kap. Předložky.

2.1 Rod podstatných jmen

Italská podstatná jména mohou být ženského nebo mužského rodu.

2.1.1 Mužský rod

Podstatná jména mužského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -o a -e.
libro, punto, salto mare, cuore, motore Menší skupina substantiv mužského rodu má koncovku -a. Jsou to především podstatná jména cizího původu.
poeta, problema, dramma, cinema, pilota, pigiama Slova cizího původu mužského rodu také často končí souhláskou.
computer, browser, manager, bar, picnic, gas, sport Několik slov cizího původu je také zakončeno na -i.
alibi, brindisi, bisturi Mužského rodu bývají slova označující:
* osoby mužského pohlaví
signore, uomo, padre, zio * měsíce a dny
aprile, dicembre, lunedì, sabato Výjimkou je označení neděle - domenica, která je ženského rodu. * pohoří, hory a sopky
i Pirenei, gli Appennini, il Monte Bianco, il Gran Paradiso, il Vesuvio, lo Stromboli Ale: le Alpi, le Dolomiti, la Marmolada, l'Etna * řeky, moře, oceány, jezera
il Po, l'Arno, il Tirreno, l'Atlantico, il Pacifico, il Garda, il Trasimeno Mnoho neitalských řek je ženského rodu. la Loira, la Moldava * země a kraje (s výjimkou zemí a krajů zakončených na nepřízvučné -a nebo -de)
il Portogallo, il Canadà, il Lazio, l'Abruzzo * světové strany
il nord, l'est, il sud, l'ovest * stromy
il pioppo, l'abete, il melo * názvy kovů, hornin a chemických prvků
l'oro, l'argento, il ferro, l'ossigeno

2.1.2 Ženský rod

Podstatná jména ženského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -a a -e.
casa, frequenza, pagina parte, moglie, volpe Malá skupina substantiv ženského rodu má koncovku -o (většinou jde o zkrácené výrazy) nebo -ù.
auto(mobile), moto(cicletta), foto(grafia), radio(fonia) virtù, gioventù Slova cizího původu (obvykle řeckého) ženského rodu mohou také končit na -i:
analisi, sclerosi, ipnosi, micosi Několik slov cizího původu ženského rodu končí také souhláskou:
gang, baby-sitter Ženského rodu bývají slova označující:
* osoby ženského pohlaví
signora, donna, madre, zia * země, světadíly a kraje se zakončením na nepřízvučné -a nebo -de
la Francia, l'Europa, l'Africa, la Calabria, l'Ellade Ale: il Bengala, il Guatemala, il Venezuela * ostrovy
la Sicilia, la Sardegna, la Capri, l'Elba Ale: il Cipro, il Giglio, il Madagascar * plody ovocných stromů
mela, pera, ciliegia, melagrana * názvy vědních oborů
matematica, biologia, astronomia Podstatná jména pocházející z cizích jazyků si obvykle ponechávají stejný rod jako v jazyce původním. Původní střední rod se mění na mužský rod. il collant (z francouzštiny) la corrida (ze španělštiny) il lager (z německého das Lager)

Podstatná jména měnící význam podle rodu

U některých podstatných jmen se pomocí rodu rozlišuje význam:
il fine (účel, cíl) - la fine (konec) il capitale (kapitál) - la capitale (hlavní město) il lama (lama) - la lama (čepel) il fonte (křtitelnice) - la fonte (pramen) il fronte (voj. fronta) - la fronte (čelo) il panno (látka) - la panna (smetana) il pianto (pláč) - la pianta (rostlina) il radio (radium) - la radio (rádio) il tema (téma, námět) - la tema (obava) U jiných podstatných jmen určuje rodové zařazení velikost či míru vlastnosti.
il buco (díra) - la buca (jáma) il cero (vosková svíce) - la cera (vosk) il gambo (stonek) - la gamba (noha) lo spillo (špendlík) - la spilla (ozdobná brož) Existují však i podstatná jména, která mají obojí rod, aniž by se tím podstatně měnil jejich význam. il tavolo - la tavola (stůl) l'orecchio - l'orecchia (ucho) il secchio - la secchia (kbelík)

2.1.3 Přechylování

Tvary ženského rodu u podstatných jmen životných se často odvozují od slov rodu mužského, a to:
* změnou koncového -o na -a
il ragazzo - la ragazza, l'italiano - l'italiana, il figlio - la figlia * změnou koncového -tore na -trice
il pittore - la pittrice, l'attore - l'attrice, il direttore - la direttrice Ale: il dottore - la dottoressa * změnou koncového -e na -a nebo -essa
il signore - la signora, il cameriere - la cameriera, il parrucchiere - la parrucchiera il professore - la professoressa, lo studente - la studentessa, il conte - la contessa * změnou koncového -a na -essa
il poeta - la poetessa, il duca - la duchessa * změnou koncového -e nebo -o na -ina
il gallo - la gallina, un eroe - un'eroina $UserId$1 Podstatná jména zakončená -ista, -iatra, -cida a několik podstatných jmen zakončených na -e a -a mají stejný tvar pro mužský i ženský rod:
il comunista - la comunista, il regista - la regista, il tennista - la tennista il pediatra - la pediatra, il psichiatra - la psichiatra un omicida - un'omicida, il suicida - la suicida, il fratricida - la fratricida un interprete - un'interprete, un erede - un'erede, il preside - la preside il collega - la collega, il patriota - la patriota Podstatná jména ženského rodu mohou být také utvořena od jiného slovního základu než podstatná jména rodu mužského:
il fratello - la sorella, il padre - la madre, l'uomo - la donna, il marito - la moglie, il maschio - la femmina, il montone - la pecora, il fuco - l'ape Někdy je však u přechylování (obzvláště u zvířat) nutné použít opisné maschio nebo femmina:
il maschio della tigre - la femmina della tigre un'aquila maschio - un'aquila femmina Některá podstatná jména, ačkoli se liší pouze koncovkou -o v mužském rodě a -a v ženském rodě, mají zcela odlišný význam:

il caso | případ | la casa | dům
il pianto | pláč | la pianta | rostlina
il colpo | rána | la colpa | vina
il costo | cena | la costa | pobřeží, svah
il filo | nit, vlákno | la fila | řada
il maglio | kladivo | la maglia | tričko
il mento | brada | la menta | máta
il panno | látka | la panna | smetana
il posto | místo | la posta | pošta

2.2 Množné číslo podstatných jmen

Množné číslo se tvoří koncovkou:

-i

* u podstatných jmen mužského rodu zakončených na -o, -e a -a
l'amico - gli amici, il gelato - i gelati, il marito - i mariti il mare - i mari, il pesce - i pesci, il ponte - i ponti il giornalista - i giornalisti, il tennista - i tennisti, l'autista - gli autisti * u podstatných jmen ženského rodu na -e a -o
la cantante - le cantanti, la noce - le noci, la notte - le notti la mano - le mani * Některé nepravidelné tvary:
l'uomo - gli uomini, il dio - gli dei

-e

* u podstatných jmen ženského rodu na -a
la donna - le donne, la rivista - le riviste, l'amica - le amiche Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na druhé slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -chi, -ghi.
il bosco - i boschi, il tedesco - i tedeschi l'albergo - gli albergi, il fungo - i funghi Výjimky:
l'amico - gli amici, il greco - i greci, il nemico - i nemici, il porco - i porci Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na třetí slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -ci, -gi.
il medico - i medici, il sindaco - i sindaci lo psicologo - gli psicologi, il teologo - i teologi Výjimky:
il carico - i carichi, il catalogo - i cataloghi, il profugo - i profughi, l'epilogo - gli epiloghi ap. Podstatná jména končící na -go, která vyjadřují nějaké povolání, bývají v množném čísle zakončena na -gi. Podstatná jména ženského rodu zakončená na -ca, -ga tvoří množné číslo pravidelně koncovkami -che, -ghe.
l'oca - le oche, la cuoca - le cuoche la droga - le droghe, la collega - le colleghe Podstatná jména ženského rodu na -cia, -gia jsou v množném čísle zakončena:
* na -cie, -gie, jestliže je před -c, -g samohláska nebo pokud je na -i- v koncové slabice přízvuk:
la camicia - le camicie la valigia - le valigie la farmacia - le farmacie l'allergia - le allergie * na -ce, -ge, jestliže je před -c, -g souhláska
la salsiccia - le salsicce, la freccia - le frecce la spiaggia - le spiagge, la frangia - le frange Podstatná jména mají shodný tvar pro jednotné i množné číslo, pokud:
* mají přízvuk na poslední slabice nebo jsou zakončena na souhlásku
l'università - le università, il caffè - i caffè, la città - le città l'autobus - gli autobus, il film - i film, lo sport - gli sport * jsou to slova zkrácená
l'auto - le auto, la metro - le metro, la radio - le radio, la bici - le bici * jsou to slova jednoslabičná
la gru - le gru, il re - i re * jsou zakončena na -i
la crisi - le crisi, l'analisi - le analisi

2.2.1 Dvojí množné číslo

Některá podstatná jména tvoří množné číslo dvojím způsobem. Vzniklé slovní tvary mají odlišný význam:

| zakončení na -i |  | zakončení na -a |
anello | gli anelli | prsteny | le anella | lokny
braccio | i bracci | ramena (řeky ap.) | le braccia | paže
budello | i budelli | úzké uličky | le budella | střeva
corno | i corni | lesní rohy | le corna | parohy, rohy
filo | i fili | nitě | le fila | nitky (spiknutí)
gesto | i gesti | gesta, pohyby | le gesta | hrdinské činy
labbro | i labbri | okraje (rány ap.) | le labbra | rty
membro | i membri | členové | le membra | údy
muro | i muri | zdi | le mura | hradby

2.2.2 Množné číslo složených podstatných jmen

U většiny složenin se množné číslo tvoří stejně jako u ostatních podstatných jmen.
l'autostrada - le autostrade, il cavolfiore - i cavolfiori, il dopopranzo - i dopopranzi, il sordomuto - i sordomuti, il parafango - i parafanghi U složenin tvořených dvěma samostatnými podstatnými jmény oddělenými mezerou se mění jen koncovka prvního z nich.
il vagone ristorante - i vagoni ristorante, la conferenza stampa - le conferenze stampa Koncovka se mění u obou částí složeniny, pokud slovo tvoří spojení podstatného jména a přídavného jména.
la terracotta - le terrecotte, l'acquaforte - le acqueforti Složenina se v množném čísle nemění, pokud je tvořena slovesem a podstatným jménem v množném čísle nebo v ženském rodě nebo dvěma slovesy.
il cavatappi - i cavatappi, il portalettere - i portalettere, l'aspirapolvere - gli aspirapolvere, il saliscendi - i saliscendi

2.2.3 Výjimky tvoření množného čísla

V italštině existují podstatná jména, která tvary množného čísla netvoří.
la fame, la sete, il pepe Často jde o:
* abstraktní pojmy nebo názvy jedinečných přírodních jevů
la pazienza, il coraggio, la fisica, l'equatore, il sud, l'universo * hromadná či látková podstatná jména
il fogliame, la gente, l'oro, il ferro, il latte Pozor! Podstatná jména typu l'oro a il ferro mohou tvořit množné číslo, ale v tom případě už se nejedná o pojmenování materiálu, nýbrž předmětů z něj vyrobených. gli ori zlaté šperky i ferri nářadí * názvy svátků, nemocí a měsíců
il Natale, la Pasqua, il diabete, il cancro, il marzo, il settembre Protikladným jevem jsou podstatná jména, která mají vždy jen množné číslo.
i pantaloni, gli occhiali, le forbici, le nozze Pozor! Některá slova, která jsou v češtině pomnožná, jsou v italštině zcela pravidelná - tvoří jednotné i množné číslo:

dveře | la porta | peníze | il denaro
noviny | il giornale | narozeniny | il compleanno
housle | il violino | játra | il fègato
Vánoce | il Natale | Velikonoce | la Pasqua