Ideální trasy pro…

Nadšence do architektury

Vydejte se po stopách historie Madridu od habsburských paláců v okolí náměstí plaza Mayor (trasy 2 a 3) k okázalým stavbám z počátku 20. století na Gran Vía (trasa 1) a moderní architektuře na paseo de la Castellana (trasa 12).

Znalce umění

Rozhodně nevynechejte Muzeum Thyssen-Bornemisza (trasa 4), Prado a Centrum umění královny Sofie (trasa 5). To samé platí pro Real Academia de Bellas Artes de San Fernando (trasa 1) a muzea Lázara Galdiana a Joaquína Sorolly (trasa 12).

Rodiny s dětmi

Děti budou nadšené jak z přírodovědného muzea a stadionu Realu Madrid (trasa 12), tak i lanovky Teleférico, zoo a zábavního parku v Casa de Campo (trasa 10).

Opravdové gurmány

Ochutnejte místní speciality a španělská vína na tržnici Mercado de San Miguel, dopřejte si oběd z otevřené pece v některé z tradičních restaurací nebo se vydejte za tapas na Cava Baja (trasa 2).

Noční ptáky

Noční podnik přesně podle vašeho gusta najdete ve čtvrtích Malasaña a Chueca (trasa 9) nebo v uličkách kolem plaza de Santa Ana (trasa 7).

Romantiky

Krásné vzpomínky ve vás zanechá pohled na zapadající slunce od chrámu Debod (trasa 10) nebo od stolku na terase v Las Vistillas (trasa 3). Romantické chvilky na vás čekají i při projížďce v lodičce v Parque del Retiro (trasa 6).

Obdivovatele výhledů

Nenechte si ujít nádherný výhled z kulturního centra CentroCentro nebo střešní terasy na Círculo de Bellas Artes (trasa 1). Pohled z ještě větší výšky vám nabídne vyhlídková věž Faro v obvodu Moncloa (trasa 11).

Milovníky přírody

Nadýchejte se čerstvého vzduchu v jedné z madridských zelených oáz. Vydejte se na procházku do Parque del Retiro (trasa 6), botanické zahrady (trasa 5), Parque del Oeste (trasa 10) či do Casa de Campo (trasa 11).

úvod

Vítejte v Madridu. Seznamte se s jeho místopisem, zvyky a kulturou, nahlédněte do tajů zdejší kuchyně a historie. Nechte si poradit, kam zajít za zábavou a nákupy.

Východ slunce nad městem

Objevte Madrid

Madrid je jedním z oněch míst, kde vám z tváře nikdy nezmizí úsměv. Špičková muzea, bujarý noční život a dynamický svět gastronomie vás pohladí na duši a zaručeně se postarají o vaši dobrou náladu.

Pokud se zeptáte kohokoli z obyvatel Madridu, co má na svém městě nejraději, pravděpodobně začne básnit o zdejší báječné atmosféře prodchnuté sluncem a jeho oči se přitom stoprocentně upřímně rozzáří. Ano, nebe nad městem, mimochodem nejvýše položenou metropolí v Evropě, je většinou bez mráčku. To podstatné, co dělá Madrid Madridem, je ale neutuchající energie místních lidí, která oslní každého, kdo do hlavního města Španělska zavítá.

V Madridu byste mohli strávit týdny jenom návštěvami muzeí – ať jde o Prado, Muzeum Thyssen-Bornemisza či Centrum umění královny Sofie. Dostatek času si nechte i na noční výpravy do tapas barů, které jsou samy o sobě nezapomenutelným kulturním zážitkem. Jste totiž ve městě, kde i ty nejdokonalejší plány pravděpodobně vezmou za své po prvním vychlazeném půllitru piva na rušné zahrádce restaurace.

I když se Španělsko v poslední dekádě potýkalo s celou řadou ekonomických problémů, centra Madridu jako by se léta krize vůbec nedotkla. Kdysi zanedbané městské čtvrti prošly obdivuhodnou proměnou a dnes jsou plné obchodů, galerií a barů, objevujících se na každém rohu jako houby po dešti. Lidé si užívají pohody, a pokud kdekoli na ulici zvednete hlavu a podíváte se na některý z tepaných balkonů, určitě na něm zahlédnete dámu v župánku s úsměvem zalévající květiny v květináčích.

Geografie

Přestože Madrid patří mezi velké metropole, má kompaktní centrum a pohyb v něm je až překvapivě snadný. Prakticky z kteréhokoli hotelu, ve kterém se ubytujete, se dá dojít do některého z hlavních muzeí pěšky, přičemž po cestě zaručeně narazíte na řadu menších, méně známých galerií nebo památek.

Většina turisticky atraktivních cílů je v tomto největším španělském městě koncentrována v pěší vzdálenosti od jeho srdce Puerta del Sol, což je výhodou i pro méně fyzicky zdatnější jedince. Většina tras v tomto průvodci nemá ani 5 km, nicméně při poctivém procházení rozsáhlých muzejních expozic může celkový počet ušlých kilometrů podstatně narůst.

Pokud si jako první projdete trasu 1 z Puerta del Sol na Gran Vía, získáte dobrou představu o dispozici města. Nejstarší část Madridu plná habsburské architektury (trasa 2) leží západně od Puerta del Sol, zatímco na východě se kolem plaza de Santa Ana rozkládá umělecká čtvrť Barrio de la Letras (trasa 7), ve které v období zlatého věku Španělska žila řada známých spisovatelů. Na západ od ní se táhne bulvár paseo del Prado (trasy 4 a 5) z 18. století, kde prohlídkami tří nejvýznamnějších madridských muzeí stráví milovníci umění většinu času.

Severně od Gran Vía na vás čekají uzounké uličky módních čtvrtí Chueca, Malasaña a Conde Duque se spoustou kaváren a zajímavých obchůdků. Povědomí o procesu rozšiřování města získáte při procházce po paseo de la Castellana, odkud můžete zamířit směrem na východ do čtvrti Salamanca a navštívit zdejší módní butiky, považované za nejlepší ve městě.

Historie

V porovnání s ostatními evropskými metropolemi je Madrid poměrně mladé město. Již v 9. století tu sice Arabové ze severní Afriky založili pevnost, nicméně k výraznějšímu rozvoji města došlo až po roce 1561, kdy sem král Filip II. přesunul z Toleda královský dvůr a Madrid se stal hlavním městem Španělska. Důvodem byla strategická poloha uprostřed země a zdejší krajina vhodná k lovu.

Status hlavního města zajistil Madridu prosperitu a bohatství, znásobené přílivem zlata z Nového světa v období španělského zlatého věku. Ve městě se objevila první divadla a kulturní rozmach dosáhl svého vrcholu. Karel III. Bourbonský zahájil velkolepou přestavbu města, při které bylo například paseo del Prado proměněno v elegantní bulvár plný vzdělávacích institucí. Jednou z nich byl i obří palác, ve kterém mělo původně sídlit přírodovědné muzeum, ale nakonec tu našlo svůj domov věhlasné muzeum Prado.

19. století vyvrcholilo v roce 1898 španělsko-americkou válkou, po které nakonec Španělsko přišlo i o své poslední kolonie Kubu, Portoriko a Filipíny. Tato událost hluboce otřásla celou španělskou společností a vedla ke vzniku hnutí intelektuálů, známého jako Generace 98.

20. století přineslo další devastující konflikt, tentokrát španělskou občanskou válku v letech 1936–39. Po jejím skončení Španělsko na dlouhá léta ovládl generál Franco, jehož režim svíral zemi až do roku 1975, kdy diktátor zemřel. Po znovunabytí svobody došlo ve Španělsku doslova k explozi dlouho potlačovaných tvůrčích nálad a vzniku hnutí, které vešlo ve známost jako la movida madrileña. Jeho hlavním představitelem se stal režisér Pedro Almodóvar.

Po smrti diktátora Franca v roce 1975 nastoupil na španělský trůn král Juan Carlos I., který v roce 2014 abdikoval a uvolnil místo svému synovi Filipovi VI. Ten se ve věku 46 let ujal vlády a je vnímán jako král, který se dokáže vcítit do nálady svého národa. Celá královská rodina se těší značné oblibě a monarchie má dnes podporu většiny španělského národa.

Podnebí

Zima a léto jsou v Madridu extrémně odlišné. Zatímco v zimě byste asi nečekali tak nízké teploty, v létě je tu naopak až příliš teplo. Nejpříjemněji je tu na jaře a na podzim, přičemž nejvhodnějším obdobím k návštěvě města jsou měsíce květen a červen, září a říjen. Nejteplejším měsícem v roce je červenec, kdy teploty běžně stoupají až ke 40 °C. V srpnu je obvykle o něco chladněji, zejména ke konci měsíce. Od poloviny července místní hromadně prchají z města a často tráví mimo domov celý měsíc i více. V zimě bývá v Madridu poměrně chladno, nicméně přes den dokáže takřka neustále svítící slunce prohřát vzduch do takové míry, že i případné posezení na venkovní terase pro vás bude příjemnou záležitostí. Nejstudenějším měsícem roku je leden, kdy teploty občas klesají až pod 6 °C. Na sníh narazíte v Madridu opravdu málokdy, zato v pohoří Sierra de Guadarrama na severozápad od města je ho většinou více než dost.

Obyvatelstvo

V Madridu žije 3,2 milionu obyvatel, v jeho širší aglomeraci pak 6,5 milionu obyvatel, což je dvojnásobek oproti roku 1950. Průměrný věk madridské populace je 44 let u španělských rezidentů a 35 let u cizinců žijících ve městě. Děti do 15 let věku tvoří 14,4 % populace, dospělí nad 65 let tvoří 20,5 % a nad 80 let 7,4 %, z nichž dvě třetiny jsou ženy.

Na rozdíl od řady jiných měst není mezi obyvateli jednotlivých částí Madridu žádný významný věkový rozdíl. Ve čtvrtích Lavapiés, La Latina a Malasaña v centru města žijí jak lidé v důchodovém věku, kteří často bydlí v bytech děděných z generace na generaci, tak mladí lidé, kteří se sem přistěhovali proto, aby si dosyta užili výhod, které přináší bydlení v centru města.

Až do konce 20. století žil v Madridu zanedbatelný počet občanů cizích států. V současnosti je jich tu takřka 400 000, tedy 12,4 % populace města. Většina čtvrtí v okolí centra má dnes výrazné multikulturní rysy, což je nejvíce patrné v Lavapiés (viz str. 60) s výrazným zastoupením komunit z Asie a Maroka. Více než třetinu cizinců žijících v Madridu tvoří obyvatelé latinskoamerických zemí, 110 000 cizinců pochází ze zemí Evropské unie. Jenom Rumunů je tu zhruba 46 000.

Místní zvyky

Život v Madridu je oproti našim zvyklostem posunut do pozdějších hodin. Většina muzeí a obchodů ve městě má otevřeno minimálně do 20.00, odpoledne se tak dá využít ke spoustě různých aktivit. V Madridu je naprosto běžné večeřet kolem desáté hodiny večerní, i když v poslední době je v mnoha restauracích patrný trend posunout čas večeře již na 21.00. Většina obyvatel Madridu chodí do práce na devátou hodinu, hlavní večerní pořady španělské televize končí často až hluboko po půlnoci. Nicméně pokud si potřebujete ráno něco zařídit nebo zorganizovat, pro jistotu si trochu přivstaňte.

V letních měsících si spousta Madriďanů zvykla na režim zvaný jornada intensiva, kdy pracují v kuse od 8.00 do 15.00 a pak jdou domů. Předtím si však ještě zajdou na pohodový oběd, zaskočí si do bazénu nebo si prostě užívají zaslouženou siestu (často stíhají vše najednou). Z domova vyráží do ulic opět až navečer, kdy je venkovní teplota příjemnější.

Většina obchodů a turistických atrakcí v centru města má v současnosti otevřeno i v době oběda, menší obchody však odpoledne tradičně na dvě až tři hodiny zavírají.

Politika a ekonomika

Madrid je jakožto hlavní město země sídlem centrální španělské vlády. Od roku 2011 je u moci středopravá strana Partido Popular (Lidová strana), v jejímž čele stojí současný premiér Mariano Rajoy. Svůj post obhájil i přes řadu nepříjemných korupčních skandálů a dnes je považován za muže, který vyvedl Španělsko z hluboké recese odstartované rokem 2008. Velkým problémem země stále zůstává nezaměstnanost, která patří k nejvyšším v Evropě. Týká se to především mladých lidí, pro které je velmi obtížné sehnat práci odpovídající jejich kvalifikaci a postavit se na vlastní nohy.

Starostkou Madridu je od roku 2015 Manuela Carmena z platformy Ahora Madrid, která sama sebe definuje spíše jako občanské hnutí než klasickou politickou stranu. Její ambiciózní reformní program je zaměřen na zlepšení životního prostředí ve městě a hrají v něm klíčové role omezování automobilové dopravy a podpora cyklistiky.

Kromě městské rady má Madrid i svou vlastní regionální vládu, v jejímž čele stojí Cristina Cifuentes z Lidové strany.

Rušná calle de Preciados

Opalování v Parque del Retiro

Při návštěvě Madridu si nenechte ujít…

Večerní tah po tapas barech. Nejlepší jídlo se servíruje ve velikosti jednohubek. Navštivte co nejvíce tradičních, často i sto let fungujících vykachlíkovaných barů, ale i modernějších podniků, ve kterých vám šéfkuchaři předvedou to nejlepší ze svého kulinářského umění (viz str. 15).

Churros s čokoládou. Posezení nad šálkem husté horké čokolády a talířkem lahodných tyčinek v některé z tradičních kaváren je jedním z nejoblíbenějších madridských labužnických zvyků (viz str. 39).

Prohlídku habsburských pamětihodností. Pokud chcete nasát atmosféru starého Madridu, projděte si oblast kolem plaza Mayor, plnou štíhlých břidlicových věžiček z éry Habsburků. V úzkých uličkách na vás čeká spousta tradičních hospůdek (viz str. 30).

Návštěvu muzeí na paseo del Prado. Prado, Thyssen-Bornemisza, Reina Sofía a CaixaForum jsou zárukou nejlepšího výtvarného umění. Do Prada se vydejte za díly El Greca, Velázqueze či Goyi, do Reina Sofía za Picassovou Guernicou (viz str. 46 a 51).

Sklenku vermutu. Velmi oblíbeným madridským zvykem je posezení nad sklenkou vermutu a tapas krátce po poledni. Neváhejte a zamiřte na tržnici Mercado de San Miguel nebo do některého z barů poblíž náměstí plaza Mayor a na ulici Cava Baja (viz str. 31).

Nákupy na calle Fuencarral. Opravdový ráj nakupování na vás čeká na pěší zóně calle Fuencarral nedaleko Gran Vía. Přidejte se k davům místních a vezměte útokem zdejší módní butiky, kavárny i bary (viz str. 19).

Návštěvu blešího trhu El Rastro. V neděli ráno se vydejte do svahů pod plaza Mayor a na slavném bleším trhu se oddejte honbě za co nejvýhodnějším nákupem. Kromě stovek stánků můžete navštívit i některý z halasných tapas barů, a dodat tak své výpravě i jistý kulturně-společenský rozměr (viz str. 60).

Procházku po Gran Vía. Nechte se pohltit hektičností jednoho ze symbolů Madridu, pulzujícího ve dne v noci. Nezapomeňte se čas od času podívat vzhůru, abyste náležitě ocenili krásu soch a věží zdobících zdejší grandiózní palácovou architekturu (viz str. 28).

Stráže v Královském paláci

Knihkupectví na pasadizo de San Ginés

Bleší trh El Rastro

Plaza Mayor je plné zahrádek a tapas barů

Medvěd a planika, symboly Madridu na Puerta del Sol

Užitečné tipy:

Pozdní režim. V Madridu se vše odehrává o dvě hodiny později. Muzea a obchody často otevírají až v 10.00 a zavírají mezi 20.00 a 22.00. Místní obědvají ve 14.00 a večeří až ve 22.00. Ve většině barů se pořádná zábava rozjíždí až kolem půlnoci.

Obsluha v baru. Pokud máte problém s objednáváním v přeplněném a hlučném baru, jednoduše zamávejte paží a zavolejte Cuando puedas!. Frází s významem „až budete mít čas“ si zjednáte pozornost zaneprázdněného číšníka, aniž byste museli volit ostřejší slova.

Spropitné. Španělé nechávají číšníkům i taxikářům jen malé spropitné. Jednoduše se řiďte tím, jak jste se službami personálu spokojeni. V lepších podnicích se očekává spropitné ve výši 10–15 % z útraty.

Vstupenky do muzeí na paseo del Prado. Pokud máte v plánu navštívit všechna tři zdejší velká muzea – Prado, Thyssen-Bornemisza a Reina Sofía – ušetříte 20 % při koupi kombinované vstupenky. Požádejte o ni hned v prvním muzeu (nebo si ji pořiďte předem on-line), její platnost je jeden rok.

Vstup zdarma. Běžnou praxí je, že řada muzeí a památníků nabízí vstup na dvě poslední hodiny zdarma. Platí to například pro Prado, Centrum umění královny Sofie nebo Královský palác. Využijte toho, pokud chcete navštívit třeba jen jedinou expozici nebo máte zájem o jedno konkrétní dílo.

Prázdná muzea. Zatímco ve velkých muzeích typu Prada se frontám většinou nevyhnete, na mnoha menších místech, jejichž sbírky jsou rovněž považovány za špičkové, bývá často úplně prázdno. Příkladem mohou být Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, Muzeum Lázara Galdiana či Muzeum Joaquína Cerralby.

Obědová meníčka. Řada restaurací nabízí tradiční obědová menu. Ta jsou sice určena zaměstnancům okolních kanceláří, nicméně proč by si turista nemohl dopřát standardní tři chody s nápojem za výbornou cenu?

Nakupování. Na nákupy nemusíte jen do vyhlášených ulic v okolí Puerta del Sol. Spousty nezávislých obchůdků najdete ve čtvrtích Chueca, Malasaña a Conde Duque, luxusní módní butiky pak ve čtvrti Salamanca.

Pozor na kapsáře. I když je Madrid poměrně bezpečné město, zbytečně nenahrávejte místním kapsářům. Dávejte si pozor na osobní věci a cennosti raději nechte v hotelovém sejfu. Tašku nebo batoh si v kavárně nevěšte na opěradlo. Největší pozor si dávejte v hromadné dopravě.

Čerstvé mořské plody jedině z Madridu

Stravování

Madridská gastronomie určitě patří k nejlepším ve Španělsku, možná i k nejvybranějším v Evropě. Renesanci zažívají zejména klasické španělské recepty, ať již v tradiční podobě, nebo v nejrůznějších inovativních variacích.

Tradiční tapas, nebo moderní gastrobar? Vepřová pečeně, nebo tuňákové tataki? Podobně možná uvažují Madriďané předtím, než vyrazí na večeři. Do jídla jsou schopni investovat neuvěřitelné množství času a energie. Pokud chcete poznat gastronomická specifika Madridu, dělejte vše tak, jak to dělají místní. Především to znamená jednu zásadní věc – naučit se obědvat a večeřet pěkně v klidu, a to zhruba o dvě hodiny později.

Mnoho lidí se domnívá, že španělská a mexická kuchyně jsou stejné. Přitom jsou od sebe na hony vzdálené. Hlavní odlišnost spočívá v tom, že španělská kuchyně nevyužívá v takové míře pálivé papričky. Výjimkou jsou například gambas al ajillo – smažené krevetky s čili papričkami, česnekem a petrželkou.

Pokud jste navštívili španělskou restauraci mimo území Španělska, s největší pravděpodobností byla orientována na tapas. Tapas bary jsou standardem i v Madridu, ale kromě nich se tu hojně vyskytují i klasické restaurace.

Španělská kuchyně se po celá desetiletí držela osvědčených receptů. Změna přišla až s novou generací kuchařů, díky jejichž zahraničním zkušenostem začaly místní kulinářské tradice podléhat moderním světovým vlivům. Těmi jsou myšleny zejména příklon ke zdravějšímu stravování, bohatší nabídka vegetariánských pokrmů a vznik trendy podniků typu džusových barů a podobně. Španělská kuchyně neztratila nic ze své podstaty, světaznalí šéfkuchaři se jen snaží kuchyni svých babiček, tzv. la cocina de la abuela, přizpůsobit nové době.

Madridské speciality

Milovníky starých pořádků jistě potěší fakt, že tradičním restauracím se i v současnosti velmi daří. V Madridu stále existují spousty míst, kam se dá zajít na něco typicky španělského – pečené selátko nebo jehně připravované v tradičních otevřených pecích na dřevo.

Pro Madrid není typická paella, ale cocido madrileño, sytý dušený pokrm, za jehož prapředky jsou považována středověká jídla olla podrida a židovská adafina. Připravuje se z cizrny, vepřového a hovězího masa, klobás, kapusty, pórku, těstovin a několika dalších ingrediencí. Podává se v několika fázích: jako první přichází na řadu vývar s nudlemi, pak různé druhy zeleniny a na závěr maso a klobásy. Další specialitou jsou callos a la madrileña, dršťky v rajčatové omáčce, ochucené sladkou červenou paprikou pimentón. Oba zmíněné syté pokrmy se jí hlavně v zimě, stejně jako polévka sopa castellana, připravovaná z masového vývaru, česneku, chleba, vajec a papriky.

Madrid sice leží daleko od pobřeží, nicméně ryby a mořské plody podávané ve zdejších restauracích jsou skvělé. Z Atlantiku a Středozemního moře se přepravují v chladicích kamionech, nebo dokonce letadlem. Madriďané milují hlavně pražmy a štikozubce. Jedním z nejběžnějších jídel je i bocadillo de calamares, bageta plněná kousky olihní v těstíčku.

Tapas

Tapas se v ideálním případě konzumují vestoje, přičemž o jednu porci by se měli dělit nejméně dva. Objednejte si několik porcí najednou s pivem nebo sklenkou vína a to samé udělejte v dalším baru. Za večer klidně obejděte tři až čtyři podniky.

Tapas jsou maličké chuťovky nebo jednohubky. Pokud je vás více, objednejte si porci označovanou jako media ración nebo ración. Klidně se nechte inspirovat tím, co mají na talířích ostatní, a nebojte se zeptat, co to vlastně jíte, konverzace je příjemnou součástí stolování. Střídání jednotlivých barů je sice tradicí, nikoli však povinností. Pokud jste spokojeni tam, kde právě jste, v klidu se posaďte ke stolku a nikam jinam nechoďte.

Stravovací zařízení

Za pár dní v Madridu stihnete jak jídlo v klasické restauraci, tak návštěvu několika neformálních moderních restaurací i jeden dva večery v tapas barech na Cava Baja a v okolí plaza Santa Ana. Pokud nejste příliš vybíraví, na oběd si klidně zaskočte i do některé z restaurací nabízejících obědová meníčka.

Tradiční restaurace

Chcete-li si dopřát opravdu kvalitní jídlo, určitě si zajděte do některé z lepších restaurací poblíž plaza Mayor. Nejstarší restaurací ve městě a jednou z nejlepších je Botín (viz str. 95), dobrou volbou jsou i Casa Lucio (viz str. 35) a Los Galayos (viz str. 95). Všechny zmíněné restaurace se specializují na tradiční pečená selata a jehňata. Pokud máte jinou představu o kvalitním menu, podniků s různou nabídkou je ve městě více než dost.

Tapas bary

Mezi tradičními, často několik desítek let fungujícími tapas bary a jejich modernější obdobou, tzv. gastrobary, které se ve velkém začaly objevovat na sklonku 90. let a které jsou dnes neodmyslitelnou součástí španělské gastronomické scény, je opravdu velký rozdíl. Tradici očekávejte v tapas barech El Lacón (viz str. 96), La Bodega de la Ardosa (viz str. 97) nebo Bocaíto (viz str. 97), modernější prostředí i pojetí v podnicích Angelita (viz str. 97) či La Dichosa (viz str. 98).

Moderní španělské restaurace

V Madridu se v posledních letech vyrojila spousta restaurací, ve kterých se klade důraz na neformálnost prostředí a svěží gastronomické trendy. Stojí za nimi většinou mladší šéfkuchaři, kteří se nebojí experimentovat, panuje tu uvolněná atmosféra a ceny jsou většinou rozumné. Doporučujeme podniky Vinoteca Moratín (viz str. 51) a Triciclo (viz str. 97).

Michelinské hvězdy

Nápoje

Víno

Vermut

Pivo

Míchané nápoje

Káva

Nealkoholické nápoje

Tradiční podoba tapas

Určitě ochutnejte jehněčí pečeni

Gastrocentra