1 Původ a systém jazyka

Ázerbájdžánština je úředním jazykem Ázerbájdžánské republiky, státu rozkládajícího se na východních svazích Malého Kavkazu u pobřeží Kaspického moře. V Ázerbájdžánu jím hovoří kolem 8 milionů lidí. Je rovněž mateřským jazykem asi 20 milionů Ázerbájdžánců žijících převážně v severozápadním Íránu a také ázerbájdžánské diaspory za hranicemi Ázerbájdžánu a Íránu.
Ázerbájdžánština patří k jihozápadní skupině turkických jazyků. Turkické, dříve též turkotatarské jazyky se řadí k uralo-altajské jazykové skupině. Hovoří jimi etnika v rozsáhlé oblasti od Balkánského poloostrova po východní Sibiř a od severní Volhy po západní Čínu. Nejblíže příbuznými jazyky ázerbájdžánštiny jsou turečtina, částečně krymská tatarština.
Ázerbájdžánština je aglutinační jazyk. Odvozování slov a tvorba gramatických tvarů probíhá pomocí přípon (sufixů) k neměnnému slovnímu základu, který je samostatným slovem s vlastním lexikálním významem.
Každému gramatickému tvaru odpovídá jen jedna přípona. Chceme-li tedy vytvořit tvary dva (např. množné číslo a pád), musíme k základnímu slovu připojit dvě přípony:

ev - lər -də v domech

Chceme-li vyjádřit ještě přivlastnění, pak přípony musí být tři:

ev - lər - imiz - də v našich domech

Pořadí přípon je pevné

kmen slova – množné číslo – přivlastňovací přípona – pád – případně spona

tələbə - lər - imiz - dən - sən jsi z našich studentů

Ázerbájdžánština nemá gramatický rod.

2 Hláskosloví

2.1 Ázerbájdžánská abeceda

A a | [a] | G g | [ge] | Q q | [ke] | S s | [se]
B b | [be] | ğ | [g] | L l | [el] | Ş ş | [še]
C c | [dže] | H h | [he] | M m | [em] | T t | [te]
Ç ç | [če] | X x | [che] | N n | [en] | U u | [u]
D d | [de] | I ı | [y] | O o | [o] | Ü ü | [ü]
E e | [e] | İ i | [i] | Ö ö | [ö] | V v | [ve]
Ə ə | [æ] | J j | [ž] | P p | [pe] | Y y | [je]
F f | [fe] | K k | [ke] | R r | [er] | Z z | [ze]

Zvláštnosti ázerbajdžánské výslovnosti

1.

ə

vyslovuje se jako anglická hláska [æ] ve slově „happy“
2.

g

vyslov měkčeji než české g, výskyt především ve slovech s předopatrovými samohláskami
3.

ğ

vyslov jako
a) hrdelní zvuk mezi samohláskami a, ı, o, u

ağır, oğul, yağış

nebo v poslední otevřené slabice

dalğa, dovğa, vurğu

b) hrdelní zvuk s prodloužením předchozí samohlásky na konci slova,

bağ, dağ, yağ

nebo mezi samohláskami a, ı, o, u a souhláskami.

doğma, doğru, sağlam, buğda

4.

ı

zadní temné i

2.2 Klasifikace hlásek

Ázerbájdžánština má 33 hlásek (səslər), 9 samohlásek (saitler) a 24 souhlásek (samitlər).

Samohlásky

Samohlásky se dělí:
1. podle horizontální polohy jazyka (dilin üfüqü vəziyyətinə görə) na:
* zadopatrové (qalın): a, ı, o, u
* předopatrové (incə): e, i, ə, ö, ü
2. podle vertikální polohy jazyka (dilin şaquli vəziyyətinə görə) na
* uzavřené/úzké (qapalı): ı, i, ö, ü
* otevřené/široké (açıq): a, e, ə, ö, ü
3. a podle polohy rtů (dodaqların vəziyyətinə görə) na
* zaokrouhlené (dodaqlanan): o, ö, u, ü
* nezaokrouhlené (dodaqlanmayan): a, e, ə, ı, i
otevřené/široké (açıq)

| zadopatrové (qalın) | předopatrové (incə)
zaokrouhlené | o | ö
(dodaqlanan) |  |
nezaokrouhlené | a | e, ə
(dodaqlanmayan) |  |

uzavřené/úzké (qapalı)

| zadopatrové (qalın) | předopatrové (incə)
zaokrouhlené | u | i
(dodaqlanan) |  |
nezaokrouhlené | ı | i
(dodaqlanmayan) |  |

V některých slovech arabského původu se některé samohlásky vyslovují dlouze:

a – arif, alim, Sabir, şikayət, əfsanə

e – etibar, elan, nemət

ö – möcüzə, şölə, mötəbər

ə – məna, bəzi, tətil

i – vəsiqə, həqiqət, zinət

u – Füzuli, musiqi, xüsusi.

Dlouze se vyslovují samohlásky o, ö ve slovech jako:

dovşan, sonra, dovğa, lovğa, tövbə, lövbər, bənövşə

Souhlásky

Souhlásky se dělí na:
* znělé (cingiltili): b, c, d, j, g, ğ, q, l, m, n, r, v, y, z
* neznělé (kar): ç, f, h, x, k, p, s, ş, t
Měkkostí (incəlik) a tvrdostí (qalınlıq) se liší souhlásky: k, q

2.3 Zákon harmonie hlásek

2.3.1 Harmonie samohlásek

Harmonie samohlásek znamená, že se samohlásky ve slově řídí podle první z nich. Po první samohlásce slova tak následuje/í především samohláska/y:
* zadopatrová/é

baca, qalın, aparmaq

* předopatrová/é

geri, nənə, gətirmək

* případně zaokrouhlená/é

ordu, uzun, gülünc

Slova nepodléhající harmonii samohlásek

Harmonii samohlásek nepodléhají:
* slova složená

günəbaxan, ikiaylıq

* a slova cizího původu

kitab, məcbur, cinayət, respublika

Harmonie samohlásek u přípon

Samohláska přípony se řídí poslední samohláskou slovního základu, a to podle toho, zda je tato samohláska zadopatrová, předopatrová, úzká zaokrouhlená nebo úzká nezaokrouhlená. Podle toho jsou přípony dvou nebo čtyřvariantní. Tedy např.:

-lar/-lər: baca-lar, baş-lar, nənə-lər, ordu-lar, bülbül-lər, göz-lər

-da/-də: baca-da, baş-da, nənə-də ordu-da, bülbül-də, göz-də

-(y)a/-(y)ə: baca-y-a, baş-a, nənə-y-ə, ordu-y-a, bülbül-ə, göz-ə

-(n)ı/-(n)i/-(n)u/-(n)ü: baca-n-ı, baş-ı, ev-i, qapı-n-ı, nənə-n-i, ordu-n-u, bülbül-ü, göz-ü

Takže:
po a, ı, o, u přichází a, po ə, i, ö, ü přichází ə (dvouvariantní přípony), nebo ı, u, resp. i, ü (čtyřvariantní přípony).

2.3.2 Harmonie souhlásek a samohlásek

Poslední zadopatrovou či předpopatrovou samohláskou kmene se neřídí pouze samohláska přípony , ale i její koncová souhláska:

yaz-maq

qoş-maq

gör-mək

götür-mək

yaz-dıq

dur-duq

gəl-dik

gör-dük

Neznělé souhlásky q, k, t se před příponou začínající samohláskou mění na znělé ğ, y, d:

otag – otağ-a

uşaq – uşağ-ı

çiçək – çiçəy-ə

inək – inəy-i

et – edir

get – gedir

et – edər

Podle počtu hláskových variant jsou v tomto přehledu přípony označovány indexem 2 nebo 4.

2.4 Přízvuk

V ázerbájdžánských slovech je přízvuk na poslední slabice.
Výjimku tvoří nepřízvučné tvarotvorné přípony:
* -dır/-dir/-dur/-dür
* -ma/-mə (slovesný zápor)
* -madan/-mədən
* -kən

3 Tvarosloví

Ázerbájdžánské slovo se skládá ze dvou částí: neměnného slovního základu (kořene – kök) a přípony/sufixu (şəkilci).
Přípony se dělí na slovotvorné (sözdüzəldici) a tvarotvorné (sözdəyiştirici).

Slovotvorné přípony

Mění význam slova, např.:

dəmir železo | dəmirci kovář
at kůň | atlı jezdec
dil jazyk | dilçi jazykovědec, lingvista
| dilçilik jazykověda, lingvistika
göz oko | gözlük brýle
| gözlüklü s brýlemi, brýlatý, obrýlený

Tvarotvorné přípony

Mění jeho gramatický tvar, např.:

ev dům | evlər domy
| evə do domu, domů
gəl přijď | gəlir přichází
| gəlirəm přicházím

Přípony podléhají harmonii hlásek, jsou tedy dvou- a čtyřvariantní. Výjimku tvoří slovotvorné přípony cizího původu, které jsou jednovariantní, např.:

inqilab revoluce | inqilabi revoluční
fərd osoba | fərdi osobní, individuální
tələb požadavek | tələbkar náročný

Předpony

Ve slovech cizího původu se vyskytují předpony (prefixy – sözönü şəkilcilər), které jsou rovněž jednovariatní, např.:

xəbər zpráva, informace | bixəbər neinformovaný
məlum známý | naməlum neznámý
qəsd úmysl, záměr | sui-qəsd spiknutí, atentát
normal normální | anormal nenormální

3.1 Slovní druhy

Podle vlastního významu a gramatických příznaků má ázerbájdžánština deset slovních druhů.
Podstatná jména (isim)

ana matka

kitab kniha

ev dům

müəllim učitel

dost přítel

körpü most

yüz tvář, obličej

Přídavná jména (sifət)

böyük velký

gənc mladý

qara černý

yaxşı dobrý

kiçik malý

şad šťastný

Číslovky (say)

bir jeden

yeddi sedm

on deset

ikinci druhý

çox hodně

az málo

Zájmena (əvəzlik)

mən já

sən ty

o on, ona, ono

biz my

siz vy

onlar oni

bu tento

kim kdo

nə co

Slovesa (fel)

danışmaq mluvit

getmək jít

gəlmək přijít

oxumaq číst, učit se, studovat

Příslovce (zərf)

irəli dopředu

geri dozadu

yavaş-yavaş pomalu

birdən náhle

Záložky (qoşma)

üçün pro

kimi jako

qabaq před

qədər až do/k

Spojky (bağlayıcı)

və a

ki že

çünkü protože

amma ale

əgər jestli

Částice (ədat)

bəs tedy

mi tázací částice

Citoslovce (nida)

ah, vay, pəh-pəh