TOP 10 zajímavostí

Dam

Toto náměstí je symbolickým srdcem města a najdete zde i nádhernou budovu Koninklijk Paleis (strana 62)

Dům Anny Frankové

Navštivte místo, kde si Anna psala svůj neobyčejný deník (strana 66)

Oude Kerk

Nejstarší kostel ve městě pochází z počátku 13. století (strana 29)

Begijnhof

Klid a mír pitoreskního nádvoří, proslulého svou osobitou architekturou (strana 61)

Plavba po kanálech

Pohodlný způsob, jak si prohlédnout památky města (strana 90)

Květinový trh

Celoroční „výstava“ barevných květů (strana 50)

Centrum vědy NEMO

Dotkněte se nejmodernějších vědeckých objevů a technologií v tomto zajímavém muzeu ve tvaru lodi (strana 48)

Hortus Botanicus

Botanická zahrada v okrsku Plantage district se pyšní více než 4 000 druhy rostlin (strana 45)

Rijksmuseum

Slavné muzeum umění a dějin – otevřené po 10 letech rekonstrukcí – vypadá lépe než kdykoli předtím (strana 53)

van Goghovo muzeum

Sbírka stovek prací známého umělce a bouřliváka (strana 56)

Ideální den v Amsterdamu

9.00

Snídaně

Pohodová snídaně nad ranními novinami v kavárně Café Luxembourg (na adrese Spuistraat 24) by mohla na začátku dne přijít vhod.

10.00

Begijnhof

Přes náměstí Spui dojdete na nádvoří se zahradou, která patří ke středověkému komplexu domů zvaných hofje . V areálu kdysi žily zbožné osamělé ženy, tzv. beguines , které se věnovaly náboženským povinnostem a charitě.

11.00

Leidseplein

Tramvaj č. 1, 2 nebo 5 vás doveze na náměstí Leidseplein. Zastavte se tu na kávu v podniku Café Américain (interiér je směsí stylů secese a art deco).

12.00

Vondelpark

Pokračujte na jihozápad do pěkného parku s „hipísáckou“ historií. Mezi stromy se obvykle najde dost místa pro únik z ruchu velkoměsta.

13.00

Oběd

Okolo Vondelparku jsou rozmístěny tři kavárny s venkovními terasami a výhledem do zeleně, ale pokud chcete pořádný oběd, následujte uměnímilovné davy do některé z nových muzejních restaurací na náměstí Museumplein – do podniku Stedelijk Restaurant v nové elegantní přístavbě stejnojmenného muzea nebo do Rijksmuseum Café v novém atriu. (Ani v jednom případě neplatíte vstupné.) Máte-li chuť na něco sladkého, navštivte restauraci De Drie Graefjes na náměstí Dam (Gravenstraat 13), kde podávají slavný amsterdamský dort Red Velvet.

14.00

Muzea

Vyberte si mezi krásně opraveným areálem Rijksmuseum (s expozicí významných památek holandského „zlatého věku“), Muzeem van Gogha (s největší světovou sbírkou umělcových obrazů) či zrenovovaným muzeem Stedelijk (zasvěceno modernímu umění a designu).

16.00

Het IJ

Tramvají číslo 2 nebo 5 se z Museumplein dostanete k Centrálnímu nádraží. Potom se vydejte k přístavišti trajektů, nacházejícím se za nádražím. Naloďte se na bezplatný trajekt Buiksloterwegveer a po 5 minutách plavby se ocitnete v městské části Amsterdam-Noord. Přístavu dominují kromě bývalého sídla firmy Shell také budova EYE Film Institute a Amsterdam tower, z nichž budete mít celé město jako na dlani. Zvláště působivý je pohled z vyhlídkové plošiny Lookout – díky jedinečné atrakci se lze zhoupnout z okraje budovy.

18.00

Dům Anny Frankové

Tramvají č. 13, 14 nebo 17 jeďte z Centrálního nádraží na zastávku Westermarkt. Čekací doba na prohlídku domu Anny Frankové bývá večer kratší. Máte-li čas pouze na letmou návštěvu, soustřeďte se zejména na tajné místnosti, v nichž se mladá pisatelka deníku s rodinou a známými dva roky ukrývala před nacisty.

20.00

Večeře

Nezapomenutelným zážitkem může být večeře v podniku De Prins (tel.: 020 624 9382) na protějším nábřeží kanálu Prinsengracht nebo v indonéské restauraci Kantjil de Tijger na Spui 291/3. Na něco k pití si zajděte do bruin café Hoppe na náměstí Spui 18–20.

Úvod

Na světě není jiné takové místo, jako je Amsterdam. Je to město superlativů, ve kterém najdete více kanálů než v Benátkách a více mostů než v Paříži. Zároveň je to jedno z nejhezčích měst v Evropě. Má přes 50 muzeí – ta vystavují všechno možné, od děl světoznámých výtvarníků až po historii pěstování marihuany – a nasytí zvědavost i opravdových kulturních nadšenců; 7 000 budov pocházejících ze 16., 17. a 18. století odráží barvitou minulost města, které mezitím plynule přešlo do století jednadvacátého. Budovy a stavby jsou však pouze částí toho, co může Amsterdam nabídnout. Současná kultura města je živá a pulzující – rozhodně neustrnula někde v minulosti. Jeho obyvatelé jsou liberální a pohodoví, ale současně cílevědomí a pragmatičtí.

Hlavní atrakcí města přesto zůstávají jeho historické budovy. Řady vysokých a úzkých domů se zdobenými štíty stojí na březích malebných kanálů, občas lemovaných alejemi stromů. Nad kanály se klenou obloukovité mosty a kolem domů vedou starobylé dlážděné chodníky, které se zřejmě za posledních 400 let příliš nezměnily – zůstávají prakticky stejné, jako když po nich chodili malíř Rembrandt nebo objevitel Abel Tasman, po němž byla pojmenována Tasmánie.

Vodní svět

V Amsterdamu existuje více než 1 200 mostů, které se klenou zhruba nad stovkou kanálů; celková délka mostů je přes 100 km.

Amsterdam leží v západní nizozemské provincii Holland blízko pobřeží Severního moře. Jeho velikost je taková, že se dá vcelku pohodlně projít pěšky, a navíc jsou ulice na březích kanálů natolik úzké, že zde nehrozí „nebezpečí“, že kolem největších pamětihodností jenom „prosvištíte“ ve vyhlídkovém autobuse. Pokud Amsterdam projdete pěšky, můžete například zakusit příjemné letní slunce nebo chladný zimní vánek. Při plavbě po kanálech lze obdivovat architekturu z jiného úhlu a mít přitom pocit, jako byste odplouvali pryč od ruchu moderního světa.

Jeden z mnoha amsterdamských kanálů

Živé město

Přestože fasády budov doslova dýchají minulostí, interiéry nikoli – v historických kulisách dnes prosperují kreativní průmyslová odvětví a recyklační centra. Není to však žádné „město duchů“, naopak je velmi moderní a živé. Ve starých domech se pořád bydlí a ulice jsou plné pekáren, lahůdkářství a vinoték, kde se lidé zastavují navečer po cestě z práce koupit něco k večeři. Všechno to zapadá do fascinujícího rozporu, s nímž se zde setkáváte na každém kroku: město hrdě míří do budoucnosti, a přitom se pevně drží své minulosti.

Historické centrum Amsterdamu se příliš nezměnilo, a to zejména díky zájmu veřejnosti. V posledních dekádách 20. století (podobně jako i v jiných městech) měli developeři zálusk na zajímavé lokality. Zajímali se především o staré domy kolem kanálů, chtěli je zbourat a na jejich místě postavit nové, moderní budovy. Nezajímavé stavby, např. skladiště ve starých docích, byly ponechány napospas zubu času a přírodním živlům. Avšak někteří obyvatelé Amsterdamu měli jiné plány: vyšli do ulic, aby bojovali za svoje město, zabarikádovali vstupy do historických domů a obsadili opuštěné budovy v docích.

Amsterdam je k cyklistům nejpřátelštější hlavní město na světě a má více kol než obyvatel

To je pro lidi z Amsterdamu typické – něco podobného se totiž nestalo poprvé; místní lidé jsou vždy ochotni povstat pro to, čemu věří. Když byli v 16. a 17. století pronásledováni protestanti v různých evropských zemích, hledali mnozí z nich útočiště právě tady (mohli bychom připomenout J. A. Komen ského). Během 2. světové války zase vyhlásili stávku amsterdamští dělníci v docích – na protest proti tomu, jak nacisté zacházeli s místními Židy. Ačkoliv byl tento protest nakonec marný, poukázal na sílu sociálního cítění, která prostupuje celou amsterdamskou ( a vůbec nizozemskou) společností.

Ve městě žije na 150 různých národností, což může vést k určitým problémům – vzhledem k celkovému počtu 800 000 obyvatel –, tady to však přispívá hlavně ke kulturnímu obohacení, budovanému po celá staletí. To samozřejmě neznamená, že by ve městě neexistoval rasismus, napětí mezi etnickými skupinami a obavy z imigrantů; vše výše jmenované, jak se zdá, poněkud zesílilo po vraždě filmaře Thea van Gogha islámským fundamentalistou v roce 2004.

Vypadá to, že obyvatelé Amsterdamu mají schopnost nacházet kreativní řešení problémů. Když nebylo dost místa k bydlení na souši, rozhodli se využít hladinu kanálů a bydlet na hausbótech. Ve městě jich je dnes asi 2 500. Když se stal problémem velký počet aut, dali přednost jízdním kolům – těch je dnes v Amsterdamu více než půl milionu na ulicích a k tomu prý asi dalších 30 000 potopených na dnech kanálů.

„Návraty“ Amsterdamu k moři

Minulé dvě dekády přinesly velkou proměnu bývalých amsterdamských doků. Mnohé staré přístavní budovy a další zařízení – jako mola, suché doky, skladiště, kanceláře, loděnice anebo opravny lodí – byly buďto srovnány se zemí, anebo přestavěny podle ambiciózních projektů, aby mohly sloužit novým účelům. Rekonstrukce přístavu přinesla spoustu prostoru jak k bydlení, tak i pro kulturní, sociální, zábavní a hospodářské projekty, často ve velmi zajímavém a špičkovém architektonickém stylu.

Ke zlatým hřebům východně od Centrálního nádraží patří ultramoderní koncertní sál Muziekgebouw aan’t IJ pro koncerty současné hudby, sousední scéna džezu a blues Bimhuis anebo kousek směrem do vnitrozemí měděnkou pokryté Centrum vědy NEMO, připomínající tvarem trup velké lodi. U mola kotví zaoceánské výletní lodě u budovy PAT (Passenger Amsterdam Terminal). Kousek od břehu se pak nacházejí dva uměle vytvořené ostrůvky Java-Eiland a KNSM-Eiland (spojené s pevninou mostem), které byly vybudovány jako „město na vodě“. Bezplatné trajekty spojují nádraží Centraal Station s rekonstruovanou přístavní čtvrtí NDSM Wharf, přejmenovanou kvůli sídlům různých kreativních společností na MediaWharf; pouhé 3 minuty plavby od nádraží potom sídlí elegantní EYE Film Institute (viz str. 88) , připomínající kosmickou loď připravenou ke startu.

Místní lidé bojují proti jakémukoli útlaku, jinak řečeno, za právo Davida stát proti Goliášovi byrokracie. Když se v Amsterdamu několik tisíc Davidů spojí a vytvoří nátlakovou skupinu, Goliáš to musí vzít na vědomí. Amsterdam rovněž brojí proti typickým nešvarům 21. století, jako jsou problémy s dopravou či s odpady. Jsou však řešeny realisticky, probíhá o nich veřejná diskuse a odsouhlasená řešení jsou rychle realizována. Nefungují-li, proces se opakuje. Celé to připomíná metodu pokusu a omylu, která zde ovšem přináší úspěchy.

Obyvatelé Amsterdamu mají kavárny rádi

Samozřejmě že obyvatelé Amsterdamu netráví všechen svůj čas pouze máváním protestními transparenty. Většina je stejně přičinlivá a pracovitá, jako byli jejich předkové. Galerie a výstavy navštěvují místní stejně často jako turisté – kvůli tomu je někdy obtížné sehnat na různé kulturní akce vstupenky. Místní též rádi žijí společenským životem. Bary, zejména bruine cafés , tzv. hnědé kavárny, jsou oblíbeným místem. V létě se popíjí venku na ulicích a na náměstích.

Amsterdam má mnoho tváří: je to město historie a kultury, město učenosti se dvěma velkými univerzitami, město obchodu a bankovnictví, multietnické a maximálně tolerantní město, v němž mohou v klidu žít a prosperovat nejrůznější minority; a také město turistů – s více než 12 miliony zahraničních návštěvníků ročně. Krása jeho budov je jistě nesporná, ale je to teprve souhrn všeho výše jmenovaného, co činí Amsterdam nezapomenutelným.

Stručná historie

Těžko si představit méně příznivé místo pro založení osady, z níž se časem vyvinulo jedno z hlavních evropských měst. Něco však muselo lidi do této dříve bažinaté oblasti u ústí řeky Amstel do zátoky vnitřního moře Zuiderzee (která má krátký název IJ, vyslovuje se „aj“) přitahovat – a to přesto, že byla pravidelně zaplavována vodou hnanou převládajícími západními větry.

Germánský kmen Batávů putoval podél toku Rýna až do jeho říční delty, kde založil první osídlení kolem roku 50 př. n. l.; země byla sice zakreslena do římských map, ale Římané ji nikdy trvale neosídlili a po úpadku Říma se zde během raného středověku v roli mocipánů vystřídalo několik germánských kmenů. To však nemělo významnější vliv na život zdejšího obyvatelstva, jehož hlavní obživou bylo rybaření.

Od rybaření k obchodování

Okolo roku 1000 bylo území, kterému dnes říkáme Nizozemsko, ovládáno řadou feudálů majících absolutní moc nad zemí i lidmi. První dřevěné domy na místě dnešního Amsterdamu byly postaveny kolem roku 1200 – na uměle navršených pahorcích nazývaných terps . Město bylo časem opevněno jak proti znepřáteleným feudálům, tak proti mořské vodě: řeka Amstel byla přehrazena v místě, kde se dnes nachází náměstí Dam. Toto opatření však nesloužilo pouze k regulaci přílivu, ale mělo i obchodní význam. Bránilo totiž námořním lodím v cestě proti proudu řeky – zboží muselo být překládáno na místní říční čluny, což znamenalo nemalý příjem. Tak se vlastně vyvinuly dvě významné skutečnosti, provázející celou historii města: bohatá třída kupců a používání lodí k obchodním účelům.

V roce 1275 dostali obyvatelé osady Amstelredamme od hraběte Florise V. Holandského povolení dopravovat zboží po řece Amstel bez uvalení cel a poplatků, což poskytovalo na tento způsob obchodování prakticky monopol. V roce 1323 se Amstelredamme stalo bezcelním přístavem i pro obchod s pivem a po zdokonalení metod nakládání herinků na konci 14. století se odtud začaly vyvážet ryby do celé Evropy.

Het Houten Huys, nejstarší dům v Amsterdamu

Počátek 15. století znamenal další rozvoj obchodu a také dramatický nárůst počtu obyvatel. Když velké požáry zničily značnou část města v roce 1421 a potom znovu v roce 1452, bylo zakázáno stavět ze dřeva a prakticky výhradním stavebním materiálem se staly cihly. Z časů před těmito požáry se dodnes dochovalo jenom pár dřevěných budov, za nejstarší z nich je považován dům Het Houten Huys v komplexu Begijnhof. Nové zákony přivodily velký nárůst stavebních projektů, mimo jiné též vybudování nových městských hradeb – včetně brány Waag a věže Schreierstoren (kolem roku 1480).

Příchod Španělů

Mezitím se zásluhou řady dynastických sňatků změnilo i politické klima; první náznak sjednocení tehdejšího Nizozemí (což bylo území zhruba odpovídající dnešnímu Nizozemsku a Belgii) přišel s vládou Filipa Burgundského v roce 1420. Maria, dcera jeho následníka Karla Smělého, se přivdala do rodu Habsburků. Její syn Filip si vzal Isabelu Španělskou a ta v roce 1500 porodila syna Karla, budoucího panovníka Nizozemí a Svaté říše římské KarlaV. – pod jménem Karel I. zároveň vládl Španělsku a všem jeho zámořským državám.

Španělská nadvláda v zemi byla tvrdá a bezohledná, ale Amsterdamu se to po určitou dobu nedotklo. Jeho pozice důležitého obchodního místa jej do jisté míry uchránila od barbarského chování nových vládců v ostatních částech země. V této době se rovněž ztrojnásobil počet obyvatel města, neboť sem proudily davy uprchlíků z jiných koutů rozlehlé říše. Rozvoj města ovlivnili mimo jiné brusiči diamantů z Antverp či židovští obchodníci z Portugalska.

Amsterdam měl vždy pověst tolerantního města, což dokládá i usazování těchto uprchlíků, kteří byli mnohdy v zoufalé situaci. Ve stejné době se Evropou začíná šířit nová doktrína Martina Luthera– protestantismus. Učení jeho následovníka – protestantského teologa francouzského původu Jana Kalvína – v severních provinciích Nizozemí pevně zakořenilo. Ve stejné době do Amsterdamu přicházejí také hugenoti (francouzští protestanti), prchající před perzekucemi ve své vlastní zemi.

Katoličtí Španělé si však na (dle jejich názoru) kacířské přívržence Kalvína tvrdě došlápli. V roce 1535 se na náměstí Dam ještě konaly protipapežské demonstrace, katolíci však získali kontrolu nad městem a v roce 1567 Filip II., následník Karla V., rozpoutal silnou kampaň proti kacířům: kalvinismus byl postaven mimo zákon a jeho potlačování bylo nemilosrdné.

Boj o nezávislost

Mapa Amsterdamu ze 16. století od George Brauna a Franse Hogenberga

Zlatý věk

Západní Indie

Nizozemci se za obchodem vydávali na západ i na východ – v roce 1609 dostal Angličan Henry Hudson za úkol najít novou obchodní cestu do Číny. Hudson doplul na ostrov Manhattan (je po něm pojmenována řeka Hudson) a poté také do Karibiku, kde zabral několik ostrovů a udělal z nich nizozemské kolonie.

Úpadek a pád

Vášeň pro tulipány

Návrat Oranžských

Vilém Oranžský

20. století