1  Abeceda a výslovnost

1.1  Výslovnost finské abecedy

a

[a:]

i

[i:]

q

[ku:]

y

[y:]

b

[be:]

j

[ji:]

r

[Hr]

z

[tseta]

c

[se:]

k

[ko:]

s

[Hs]

å

[o:]

d

[de:]

l

[Hl]

t

[te:]

ä

[H:]

e

[e:]

m

[Hm]

u

[u:]

ö

[\poh:]

f

[Hf]

n

[Hn]

v

[ve:]

g

[ge:]

o

[o:]

w

[kaksois ve:]

h

[ho:]

p

[pe:]

x

[Hks]

1.2  Samohlásky

Samohlásky (vokály) finského hláskového systému jsou a, e, i, o, u, y, ä, ö.

Samohlásky a, e, i, o, u vyslovujeme velmi podobně jako v češtině. Je však třeba věnovat pozornost výslovnosti samohlásek ä, ö a y.

ä

[H] hodně otevřené a povolené e (srov. např. anglické ca t)

ö

[\poh] polozavřené a mírně zaokrouhlené o (srov. např. německé Ö sterreich)

y

[y] zavřené a zaokrouhlené i (srov. např. německé ü ber)

Je důležité rozlišovat výslovnost finského e, a, ä a i, y. Následující příklady nám ukážou, že tyto samohlásky mohou vytvářet významový rozdíl.

saa

dostane

sää

počasí

veri

krev

väri

barva

lahti

záliv

lähti

odešel

eli

čili

äly

intelekt

kilpi

štít

kylpy

koupel

Dvojhlásky

Finština má 18 dvojhlásek (diftongů). Dvojhláska patří vždy do jedné slabiky.

A

E

I

O

U

Y

Ä

Ö

i-ové

ai

ei

-

oi

ui

yi

äi

öi

u-ové

au

eu

iu

ou

-

-

-

-

y-ové

-

ey

iy

-

-

-

äy

öy

další

-

-

ie

-

uo

yö

-

-

Jiné kombinace samohlásek nejsou, a proto také nepatří do jedné slabiky, ale do dvou různých slabik. Například ae, äe, ea, ia, iö. Tyto samohláskové kombinace se také odděleně vyslovují (keitti-ö, latti-a).

1.2.1  Délka

Finština stejně jako čeština rozlišuje dlouhé a krátké samohlásky. Dlouhé samohlásky se zapisují zdvojeně a dlouze se vyslovují.

Délka samohlásky může často měnit význam slova.

ta kka

krb

taa kka

břemeno

te

vy

tee

čaj

li ka

špína

lii ka

příliš

ko staa

pomstít, oplatit

koo staa

smontovat, složit

tu tti

kojenecká láhev

tuu tti

kornout

my ntti

mince

myy nti

prodej

kä nni

opilost

kää nne

zlom, zvrat

lö perö

zbrklý, ukvapený

löö peri

hloupost, pitomost

1.2.2  Vokálová (samohlásková) harmonie

Samohlásky finských slov musí být vždy v harmonii podle následujícího dělení.

PŘEDNÍ SAMOHLÁSKY

NEUTRÁLNÍ SAMOHLÁSKY

ZADNÍ SAMOHLÁSKY

ä

e

a

ö

-

o

y

i

u

Finské slovo vždy obsahuje buď jen samohlásky přední, nebo jen samohlásky zadní, nebo samohlásky jedné z těchto dvou skupin v kombinaci se samohláskami neutrálními.

Slova obsahující pouze samohlásky přední

pöytä        stůl

köyhä        chudý

syödä        jíst

vähän        trochu

myydä        prodat, prodávat

Slova obsahující pouze samohlásky neutrální

meri        moře

pieni        malý

ihminen        člověk

liemi        vývar

nimi        jméno

Slova obsahující pouze samohlásky zadní

laiva        loď

vanha        starý

juoda        pít

luvata        slíbit

suora        přímý, rovný

Slova s kombinací samohlásek zadních a neutrálních

joki        řeka

vuori        hora

kaunis        krásný

ihana        úžasný

kuivata        uschnout, usušit

Slova s kombinací samohlásek předních a neutrálních

järvi        jezero

ikävä        nepříjemný

itkeä        plakat

etsiä        hledat

häpeä        hanba, stud

Složená slova dodržují vokálovou harmonii po segmentech (tj. v jednotlivých slovech, která tvoří slovo složené). Může se potom zdát, že slovo jako celek není vokalicky harmonické.

Yhdysvallat (Yhdys-vallat)        Spojené státy

pöytäliina (pöytä-liina)        ubrus

yövuoro (yö-vuoro)        noční směna

lentokenttä (lento-kenttä)        letiště

käyntikortti (käynti-kortti)        vizitka

kotitehtävä (koti-tehtävä)        domácí úkol

terveyskeskus (terveys-keskus)        poliklinika

tekosyy (teko-syy)        záminka

työmatka (työ-matka)        pracovní (služební) cesta

kaivostyöläinen (kaivos-työläinen)        horník

Vokálovou harmonii je třeba dodržovat především při ohýbání slov, čili při skloňování jmen, časování sloves a také při odvozování. Proto všechny koncovky i přípony obsahující jinou než neutrální samohlásku existují ve dvojí podobě (např. -ssa/-ssä).

työ

práce

työ-ssä

v práci

talo

dům

talo-ssa

v domě

vesi

voda

vede-ssä

ve vodě

käsi

ruka

käde-ssä

v ruce

kaappi

skříň

kaapi-ssa

ve skříni

Ke slovům, která obsahují pouze neutrální vokály, patří vždy koncovky a přípony s předními vokály.

Helsingi-ssä        v Helsinkách

mere-ssä        v moři

liede-llä        na sporáku

nime-ssä        ve jméně

reiti-llä        na trati

keske-llä kriisi-ä        uprostřed krize

piene-ssä        v malém

Složená slova přibírají koncovku, která je v harmonii s posledním segmentem slova.

Yhdysvalloi-ssa        ve Spojených státech

polkupyörä-llä        na kole

työmatka-lla        na pracovní (služební) cestě

näkötorni-lla        na vyhlídce

eläintarha-ssa        v zoologické zahradě

puusepä-llä        u truhláře

olkapää-llä        na rameni

1.3  Souhlásky

Finské souhlásky jsou (b), (c), d, (f), (g), h, j, k, l, m, n, p, (q), r, s, (š), t, v, (w), (x),(z).

Souhlásky uvedené v závorkách se vyskytují pouze v cizích nebo vypůjčených slovech.

1.3.1  Délka

U souhlásek rozlišujeme ve finštině dvojí délku, mohou být krátké a dlouhé. Dlouhé souhlásky zapisujeme stejně jako dlouhé samohlásky zdvojeným písmenem, např. kk, pp, tt. Těmto dlouhým souhláskám říkáme gemináty.

1.3.2  Výslovnost

Finské souhlásky mají téměř stejnou výslovnost jako v češtině. Výjimkou jsou však souhlásky dlouhé, které čeština nezná. Zdvojené souhlásky se vyskytují pouze uprostřed slova. Při jejich výslovnosti jakoby na chvíli zadržíme dech, a tím souhlásku prodloužíme.

Délka souhlásky může stejně jako délka samohlásky změnit význam slova. Je proto potřeba snažit se o správnou výslovnost.

kuka

kdo

kukk a

květina

mat o

červ

matt o

koberec

rap u

korýš

rapp u

chodba, schodiště

kum i

guma

kumm i

kmotr

2  Přízvuk a intonace

Ve finštině rozlišujeme hlavní (pääpaino) a vedlejší (sivupaino) přízvuk. Stejně jako v češtině je hlavní přízvuk vždy na první slabice. Vedlejší pak na každé liché slabice, ale nikdy ne na poslední slabice slova. Proto se vedlejší přízvuk vyskytuje jen u čtyř- a víceslabičných slov. Přízvučná může být krátká i dlouhá slabika.

Dvě přízvučné slabiky nikdy nestojí za sebou, výjimkou jsou složená slova.

maantie        silnice

maatalous        zemědělství

Větná intonace ve finštině není příliš výrazná. Promluva vždy začíná ve vyšší poloze a končí poklesem hlasu. Ani otázka běžně nemá stoupavou intonaci.

3  Střídání kmenových souhlásek

Termínem střídání kmenových souhlásek, jinými slovy také střídáním stupňů, označujeme kmenovou alternaci. Ve finštině se slova ohýbají, tj. skloňují a časují, pomocí různých sufixů (znaků, koncovek, slovotvorných přípon ap.), které se připojují ke kmeni slova.

kirja

kniha

kirja-t

knihy

asunto

byt

asunno-ssa-ni

v mém bytě

katu

ulice

kadu-i-lla

na ulicích

kahvi

káva

kahvi-la

kavárna

sana

slovo

sana-sto

slovní zásoba

auto

auto

auto-i-ssa

v autech

huone

pokoj

huonee-ssa-si

ve tvém pokoji

Rozlišujeme dva kmeny:

*  vokalický (samohláskový, zkráceně Vkm) - končí na samohlásku

*  konsonantní (souhláskový, zkráceně Kkm) - končí na souhlásku

Kmenová alternace se týká vokalického kmene, který může být ve dvou stupních - v silném a slabém. Danou variantu kmene pak vybíráme s ohledem na sufix, který chceme ke kmeni připojit.

SILNÝ STUPEŇ

SLABÝ STUPEŇ

SILNÝ STUPEŇ

tyttö

tytön äiti (dívčina matka)

kolme tyttöä (tři dívky)

poika

pojan isä (chlapcův otec)

poikana (jako chlapec)

Střídáním stupňů procházejí slova mající v poslední kmenové slabice souhlásky k, p a t. Tyto tři souhlásky (konsonanty) se vyskytují jako gemináty (kk, pp, tt), samostatně (k, p, t) a také v souhláskových párech (např. nk, mp, nt). Střídání stupňů se děje dvěma způsoby, hovoříme o přímém a nepřímém střídání kmenových souhlásek.

Přehled kombinací pro střídání stupňů

SILNÝ STUPEŇ

SLABÝ STUPEŇ

PŘÍMÉ

NEPŘÍMÉ

kk

k

kukka-kuk an

asiakas-asiakk aan

pp

p

loppu-lop un

opas-opp aan

tt

t

hattu-hat un

kate-katt een

k

-

alku-al un

maata-mak aan

p

v

rapu-rav un

luvata-lup aan

t

d

laatu-laad un

sade-sat een

mp

mm

kampi-kamm en

hammas-hamp aan

nt

nn

ranta-rann an

tilanne-tilant een

nk

ng

ranka-rang an

kangas-kank aan

lt

ll

kulta-kull an

allas-alt aan

rt

rr

parta-parr an

murre-murt een

Méně obvyklé kombinace střídání stupňů

SILNÝ STUPEŇ

SLABÝ STUPEŇ

PŘÍMÉ

NEPŘÍMÉ

hke

hje

-

lahje-lahke en

rki

rje

järki-järje n

tarjeta-tarke nen

lki

lje

jälki-jälje n

palje-palke en

uku

uvu

suku-suvu n

-

yky

yvy

kyky-kyvy n

-

Ve slovech jako aika (čas) a poika (chlapec) dochází ke změně i – j mezi dvěma samohláskami: aika - ajan, poika - pojan.

3.1  Přímé střídání stupňů

Jde o jednodušší typ střídání, kdy se ve vokalickém kmeni střídá silný a slabý stupeň. To znamená, že silný stupeň je vždy v nominativu (u skloňování jmen) a v infinitivu (u časování sloves).

Skloňování

Všimněte si střídání stupňů v následujících vybraných pádech.

NOM

kukk a

rant a

Helsink i

jok i

GEN

kuk an

rann an

Helsingi n

joen

PART

kukk aa

rant aa

Helsink iä

jok ea

INES

kuk assa

rann assa

Helsing issä

joessa

ESS

kukk ana

rant ana

Helsink inä

jok ena

Více viz kap. Pády.

Časování

infinitiv

nukk ua

läht eä

uskalt aa

1. os. j. č.

nuk un

lähd en

uskall an

2. os. j. č.

nuk ut

lähd et

uskall at

3. os. j. č.

nukk uu

läht ee

uskalt aa

1. os. mn. č.

nuk umme

lähd emme

uskall amme

2. os. mn. č.

nuk utte

lähd ette

uskall atte

3. os. mn. č.

nukk uvat

läht evät

uskalt avat

3.2  Nepřímé střídání stupňů

U nepřímého střídání stupňů je výchozí tvar slova (nominativ u jmen a infinitiv u sloves) ve slabém stupni. Funguje tedy tak, že slabý stupeň při skloňování a časování převádíme na silný.

Skloňování

NOM

liik e

op as

paahd in

tyt är

GEN

liikk een

opp aan

paaht imen

tytt ären

PART

liik että

op asta

paahd inta

tyt ärtä

INES

liikk eessä

opp aassa

paaht imessa

tytt äressä

ESS

liikk eenä

opp aana

paaht imena

tytt ärenä

Časování

infinitiv

suud ella

tav ata

rohj eta

1. os. j. č.

suut elen

tap aan

rohk enen

2. os. j. č.

suut elet

tap aat

rohk enet

3. os. j. č.

suut elee

tap aa

rohk enee

1. os. mn. č.

suut elemme

tap aamme

rohk enemme

2. os. mn. č.

suut elette

tap aatte

rohk enette

3. os. mn. č.

suut elevat

tap aavat

rohk enevat

U nepřímého střídání stupňů se nestřídá silná a slabá varianta vokalického kmene, ale konsonantní kmen, který je vždy ve slabém stupni, se silnou variantou kmene vokalického. Slabá varianta vokalického kmene u nepřímého střídání stupňů neexistuje.

4  Jména

Mezi jména řadíme ve finštině všechna ohebná slova, která se mohou měnit v čísle a pádě. Jsou to podstatná jména, přídavná jména, zájmena a číslovky.

4.1  Jmenné kategorie a slovní kmeny

Jmenné kategorie jsou číslo a pád (finská jména se tedy skloňují v čísle a pádě). Pádové koncovky připojujeme ke kmeni slova. Kmen slova (vokalický nebo konsonantní) vybíráme podle koncovky.

Všechna jména, včetně zájmen a číslovek, mají stejné koncovky a princip jejich skloňování je stejný. Avšak kmeny některých zájmen a číslovek jsou specifické, proto si jejich skloňování vysvětlíme v samostatných kapitolách a zde se zaměříme na podstatná a přídavná jména.

NOM - SILNÝ

INES - SLABÝ

PART - SILNÝ

ELAT - SLABÝ

asunt o

asunn o-ssa

asunt o-a

asunn o-sta

Finština nemá rod! Všechna podstatná jména, přídavná jména i zájmena mají pouze jeden tvar, který nerozlišuje mužský, ženský ani střední rod.

hän        on, ona

he        oni, ony

ystävä        přítel, přítelkyně

opiskelija        student, studentka

kirjailija        spisovatel, spisovatelka

opettaja        učitel, učitelka

hyvä        dobrý, dobrá, dobré

pieni        malý, malá, malé

suuri        velký, velká, velké

kaunis        krásný, krásná, krásné

Finská jména se dělí na jednokmenná a dvoukmenná.

4.1.1  Jména jednokmenná

Jednokmenná jména mají vždy jen vokalický kmen, který může, ale nemusí procházet střídáním stupňů.

Neexistuje finské jméno pouze s jedním kmenem, který by byl konsonantní.

Jednokmenná jména bez střídání stupňů

U jednokmenných jmen, která nepodléhají střídání stupňů, nerozlišujeme silnou a slabou variantu vokalického kmene. Základní nominativní tvar je zároveň i kmenem.

NOM J. Č.

VKM

GEN

PART

koulu

koulu-

koulu-n

koulu-a

huono

huono-

huono-n

huono-a

Jednokmenná jména s přímým střídáním stupňů

Jednokmenná jména nikdy nepodléhají nepřímému střídání stupňů.

NOM J. Č.

VKM SILNÝ

VKM SLABÝ

GEN

PART

tyttö

tytt ö-

tyt ö-

tyt ö-n

tytt ö-ä

halpa

halp a-

halv a-

halv a-n

halp a-a

4.1.2  Jména dvoukmenná

Tato jména mají kromě vokalického kmene také kmen konsonantní. Dvoukmenná jména nerozlišují silnou a slabou variantu kmene vokalického, proto se u nich neuplatní přímé, ale pouze nepřímé střídání stupňů. Výjimkou jsou slova zakončená na -si a slova končící na -eus/-uus/-yys.

Více viz kap. Typy skloňování.

Bez střídání stupňů

NOM J. Č.

VKM

KKM

GEN

PART

kieli

kiele-

kiel-

kielen

kieltä

pieni

piene-

pien-

pienen

pientä

huone

huonee-

huonet-

huoneen

huonetta

S nepřímým střídáním stupňů

NOM J. Č.

VKM

KKM

GEN

PART

tilann e

tilant ee-

tilann et-

tilant een

tilann etta

rak as

rakk aa-

rak as-

rakk aan

rak asta

soit in

soitt ime-

soit in-

soitt imen

soit inta

4.2  Pády

Finština má čtrnáct pádů a patnáctý akuzativ, který má skutečnou koncovku jedině u osobních zájmen (minu-t, sinu-t, ... atd.) a tázacího zájmena kuka (kene-t), proto jsme jej do tabulky nezařadili.

Většina pádů má stejné koncovky v jednotném i množném čísle, číslo rozlišují změnou kmene (tytö-llä x tytöi-llä). Výjimkou jsou genitiv a illativ mající dvoje koncovky. Instruktiv a komitativ nerozlišují číslo, existují jen v čísle množném.

JEDNOTNÉ ČÍSLO

MNOŽNÉ ČÍSLO

Nominativ (NOM)

tyttö

tytö-t

Genitiv (GEN)

tytö-n, huonee-n

tyttö-j-en, suomalais-ten ,

suomalaise-n

huonei-den/huonei-tten

Partitiv (PART)

tyttö-ä, työ-tä

tyttö-j-ä, töi-tä

Illativ (ILL)

tyttö-ön, työ-hön

tyttöi-hin, töi-hin

huonee-seen, kuva-an

huonei-siin, kuvi-in

Inessiv (INES)

tytö-ssä

tytöi-ssä

Elativ (ELAT)

tytö-stä

tytöi-stä

Allativ (ALL)

tytö-lle

tytöi-lle

Adessiv (ADES)

tytö-llä

tytöi-llä

Ablativ (ABL)

tytö-ltä

tytöi-ltä

Translativ (TRANS)

tytö-ksi

tytöi-ksi

Essiv (ESS)

tyttö-nä

tyttöi-nä

Abessiv (ABES)

tytö-ttä

tytöi-ttä

Instruktiv (INST)

-

tytöi-n

Komitativ (KOM)

-

tyttöi-ne -en

4.2.1  Tvoření jednotlivých pádů

Podle toho, které kmeny k sobě koncovky vyžadují, můžeme finské pády rozdělit do tří skupin. Pokud nebude označeno jinak, budou všechny tvary uvedené v této kapitole v jednotném čísle.

Vždy silný stupeň Vkm

illativ, essiv a komitativ

Tyto pády jsou v silném vokalickém kmeni u obou variant střídání stupňů.

Přímé střídání

NOM

kaupunk i

tulkk i

ILL

kaupunkiin

tulkkiin

ESS

kaupunkina

tulkkina

KOM

kaupunkeine en

tulkkeine en

Nepřímé střídání

NOM

parvek e

asuk as

ILL

parvekkeeseen

asukkaaseen

ESS

parvekkeena

asukkaana

KOM

parvekkeine en

asukkaine en

Komitativ existuje pouze v množném čísle, má jen jednu koncovku. Jednou koncovkou disponuje také essiv. Illativ má koncovky tři, které jsou následující:

-Vn (samohláska + n)

slouží pro slova končící na krátkou samohlásku, která se prodlouží a přidá se -n:

talo

dům

talo-on

do domu

sänky

postel

sänky-yn

do postele

-hVn (h + samohláska + n)

uplatní se u jednoslabičných slov končících na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku

maa

země

maa-han

do země

työ

práce

työ-hön

do práce

-seen

pro víceslabičná slova, která končí na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku, dále také u těch slov, jejichž kmen končí na dlouhou samohlásku (jsou to slova s nepřímým střídáním stupňů)

Lontoo

Londýn

Lontoo-seen

do Londýna

tehdas

továrna

tehtaa-seen

do továrny

Slabý stupeň Vkm u přímého a silný u nepřímého střídání stupňů

nominativ množného čísla, genitiv, inessiv, elativ, allativ, adessiv, ablativ, translativ, abessiv, instruktiv

Přímé střídání

NOM

kaupp a

ruok a

NOM mn. č.

kaupat

ruoat

GEN

kaupan

ruoan

INES

kaupassa

ruoassa

ELAT

kaupasta

ruoasta

ALL

kaupalle

ruoalle

ADES

kaupalla

ruoalla

ABLAT

kaupalta

ruoalta

TRANS

kaupaksi

ruoaksi

ABES

kaupatta

ruoatta

INST

kaupoin

ruoin

Nepřímé střídání

NOM

kuning as

keit in

NOM mn. č.

kuninkaat

keittimet

GEN

kuninkaan

keittimen

INES

kuninkaassa

keittimessä

ELAT

kuninkaasta

keittimestä

ALL

kuninkaalle

keittimelle

ADES

kuninkaalla

keittimellä

ABLAT

kuninkaalta

keittimeltä

TRANS

kuninkaaksi

keittimeksi

ABES

kuninkaatta

keittimettä

INST

kuninkain

keittimin

Vždy Kkm, silný stupeň Vkm u slov, která Kkm nemají

Partitiv je jediný pád, který v jednotném čísle využívá konsonantní kmen (pokud jím slovo disponuje). Má dvě koncovky, -a/ä a -ta/-tä:

-a/-ä

uplatní se u jmen, která nemají konsonantní kmen a jejichž kmen končí na krátkou samohlásku

kolme tyttöä        tři dívky

neljä tuolia        čtyři židle

-ta/-tä

koncovka pro konsonantní kmeny a kmeny vokalické, které končí na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku

viisi puuta        pět stromů

kaksi huonetta        dva pokoje

4.2.2  Užití pádů

Podle použití a syntaktických rolí (syntaktickými rolemi rozumíme větné členy), ke kterým jsou určité pády předurčeny, je můžeme rozdělit do několika skupin:

*  gramatické pády

*  lokální pády

*  abstraktní lokální pády

*  okrajové (marginální) pády

Gramatické pády

nominativ, genitiv, partitiv

Zastávají ve větě gramatické funkce, tzn. že vystupují ve větě v roli podmětu, předmětu a predikativu.

Více viz kap. Základní větné členy.

Nominativ

Minä menen töihin.        Já jdu do práce. (podmět)

Sano se uudelleen!        Zopakuj to! (předmět)

Olen ulkomaalainen.        Jsem cizinec. (predikativ)

Suomi on vaikeaa.        Finština je těžká. (podmět)

Tee se itse!        Udělej to sám! (předmět)

Se on suomalainen.        To je Fin. (predikativ)

Genitiv

Minun on mentävä kouluun.        (Já) Musím jít do školy. (podmět)

Pidämme tauon.        Uděláme si přestávku. (předmět)

Anteeksi, se on minun.        Promiňte, to je moje. (predikativ)

Riikan on sanottava se kaikille.        Riikka to musí říci všem. (podmět)

Hän maksoi kaiken.        Zaplatil všechno. (předmět)

Onko se sinun?        Je to tvoje? (predikativ)

Důležitou rolí genitivu je také přivlastňování a funkce přívlastku, kdy genitivní tvary připisují jménům další vlastnosti.

Kaisan kirja        Kaisina kniha

Pietarin harrastus        Pietariho koníček/záliba

nuoren isän poika        syn mladého otce

hyvän kaverin perhe        rodina dobrého kamaráda

minun miehen auto        auto mého muže

pienen tytön nukke        panenka malého děvčátka

ihmisten joukko        skupina lidí

Pozor! Genitivní přívlastky stojí vždy před jménem, které popisují, i když v češtině tomu tak mnohdy není.

Partitiv

Minulla ei ole rahaa.        Nemám peníze. (podmět)

Anteeksi, minä en puhu suomea.        Promiňte, já nemluvím finsky. (předmět)

Se on liian kallista.        To je příliš drahé. (predikativ)

Meillä ei ole autoa.        My nemáme auto. (podmět)

Anteeksi, puhutteko englantia?        Promiňte, mluvíte anglicky? (předmět)

Me olemme suomalaisia.        My jsme Finové. (predikativ)

Dále se partitiv používá k vyjádření míry a neurčitosti.

Osta sata grammaa kinkkua!        Kup deset deka šunky!

Se kesti tunteja.        Trvalo to hodiny.

Reseptin mukaan siihen tulee kaksisataa grammaa sokeria.        Podle receptu tam patří dvě stě gramů cukru.

Partitiv jednotného čísla následuje vždy za číslovkou, a to od čísla dvě dále.

Hänellä on viisi lasta.        Má pět dětí.

Minulla on kaksi veljeä.        Mám dva bratry.

Jerellä on neljä sisarusta.        Jere má čtyři sourozence.

Lokální pády

inessiv, illativ, elativ, allativ, adessiv, ablativ

Vyjadřují lokalitu, tedy místo, kde se někdo nebo něco nachází. Dělíme je podle následující tabulky:

SMĚROVÉ

STATICKÉ

ODLUKOVÉ

(SMĚREM K, DO, NA)

(V, NA)

(SMĚREM Z, OD)

Vnitřní

illativ

inessiv

elativ

Vnější

allativ

adessiv

ablativ

Vnitřní pády vyjadřují trojí vztah k nějakému vnitřně vymezenému prostoru:

Inessiv

nacházení se v něm:

Olen nyt töissä.        Jsem teď v práci.

Olitko tänään koulussa?        Byl jsi dnes ve škole?

Tapasin hänet kahvilassa.        Potkal jsem ji v kavárně.

Tänään söimme ravintolassa.        Dnes jsme jedli v restauraci.

Illativ

dostávání se do něj:

Huomenna menen töihin aikaisemmin.        Zítra půjdu do práce dřív.

Huomenna minun ei tarvitse mennä kouluun.        Zítra nemusím jít do školy.

Kutsuin hänet kahvilaan.        Pozval jsem ji do kavárny.

Huomenna menemme syömään ravintolaan.        Zítra se půjdeme najíst do restaurace.

Elativ

dostávání se z něj:

Tulin juuri töistä.        Zrovna jsem přišla z práce.

Milloin tulet koulusta?        Kdy přijdeš ze školy?

Lähdimme kahvilasta yhdessä.        Odešli jsme z kavárny společně.

Tulimme myöhään ravintolasta ja minä nukuin pommiin.        Přišli jsme pozdě z restaurace a já jsem zaspal.

Vnější pády popisují existenci něčeho nebo někoho ve vztahu k vnějšímu prostoru, a to taktéž ve třech polohách:

Adessiv

nacházení se na něm:

Olen rautatieasemalla.        Jsem na nádraží.

Odotan sinua pysäkillä.        Čekám tě na zastávce.

Eilen kävin torilla ostamassa hedelmiä.        Včera jsem byla na trhu koupit ovoce.

Juna seisoo laiturilla kolme.        Vlak stojí na třetím nástupišti.

Allativ

přibližování se k němu, na něj:

Menen rautatieasemalle.        Jdu na nádraží.

Näin sinut, kun kävelin pysäkille.        Viděla jsem tě, když jsem šla na zastávku.

Meidän pitäisi mennä torille ostamaan jotain hedelmiä.        Měli bychom jít na trh koupit nějaké ovoce.

Juna Tampereelta saapuu laiturille viisi.        Vlak z Tampere přijede na páté nástupiště.

Ablativ

oddalování se od něj:

Lähdin juuri rautatieasemalta.        Zrovna jsem vyrazil od nádraží.

Bussi lähti pysäkiltä ajoissa.        Autobus odjel ze zastávky včas.

Ostin jotain hedelmiä eilen torilta.        Koupila jsem nějaké ovoce včera na trhu.

Juna Helsinkiin lähtee laiturilta neljä.        Vlak do Helsinek odjede ze čtvrtého nástupiště.

Lokální pády mají i další využití. Zastupují funkce některých předložek a pádů, které známe z češtiny.

Elativ

ve funkci předložky o:

En tiennyt asiasta mitään.        Nic jsem o tom nevěděla.

Sinusta oli juuri puhuttu.        Zrovna se o tobě mluvilo.

Se on romaani elämästä.        Je to román o životě.

Mistä on kyse?        O co se jedná?

Adessiv

jako český instrumentál (7. pád), jak, jakým způsobem, za pomoci čeho:

Matkustan mielelläni junalla.        Ráda cestuji vlakem.

Jussi ajaa kouluun pyörällä.        Jezdí do školy na kole.

Maksan kortilla.        Zaplatím kartou.

Maksan käteisellä.        Zaplatím hotově.

Adessiv

vyjadřující vlastnictví:

Hänellä on uusi tyttöystävä.        Má novou přítelkyni.

Onko sinulla varaa siihen?        Máš na to prostředky?

Meillä on vielä aikaa.        Máme ještě čas.

Heillä ei ole mitään tietoa siitä.        Nemají o tom žádné informace.

Ablativ

ve funkci příslovce:

Se kuulostaa hyvältä.        To zní dobře.

Mädäntynyt omena haisee pahalta.        Shnilé jablko hrozně smrdí.

Näyttää siltä, että kukaan ei tule.        Zdá se, že nikdo nepřijde.

Asunto näytti modernilta        Byt vypadal moderně.

Näytät tosi kauniilta.        Vypadáš opravdu krásně.

Abstraktní lokální pády

essiv a translativ

Essiv

vyjadřuje roli nebo stav podmětu:

Hän oli siellä matkaoppaana.        Odjela tam jako průvodkyně.

Olen kipeänä.        Jsem nemocná.

Hän on toiminut johtajana jo monta vuotta.        Působí jako manažer už mnoho let.

Viulisti seisoi ryhdikkäänä yleisön edessä.        Houslista stál vzpřímeně před publikem.

Hän avasi oven ja seisoi siellä alastomana.        Otevřel dveře a stál tam nahý.

V tranzitivních větách vyjadřuje vztah k předmětu, za jaký je předmět považován, jakým způsobem je užíván.

Pidän häntä hyvänä ystävänä.        Považuji ji za dobrou přítelkyni.

Kahvi on hyvä juoda kuumana.        Kávu je dobré pít horkou.

Hän pitää itseään asiantuntijana.        Považuje se za odborníka.

Translativ

použijeme, chceme-li vyjádřit změnu stavu:

Tulet varmaan sairaaksi.        Určitě budeš nemocná (onemocníš).

Hän tuli väsyneeksi.        Unavila se.

Miten oppisi hyväksi ihmiseksi?        Jak se naučit být dobrým člověkem?

použijeme, nazýváme-li či jmenujeme něco nebo někoho něčím nebo nějakým:

Hänet valittiin uudeksi puheenjohtajaksi.        Byla vybrána novou předsedkyní.

Häntä sanotaan hyväksi pomoksi.        Říká se o něm, že je dobrý šéf.

Matiasta kutsutaan Matskuksi.        Matiasovi se říká Matsku.

Essiv i translativ najdou využití také při vyjadřování času. Essivem odpovídáme na otázku kdy?, jedná-li se o dny v týdnu, svátky, roky a víkend.

maanantaina        v pondělí

tiistaina        v úterý

viikonloppuna        o víkendu

Olen syntynyt vuonna 1988.        Narodila jsem se v roce 1988.

Jouluna syödään perunasalaattia.        O Vánocích se jí bramborový salát.

Translativem vyjádříme délku trvání situace.

Lähden vuodeksi opiskelemaan ulkomaille.        Jedu na rok studovat do ciziny.

Kuinka pitkäksi aikaa jäät sinne?        Jak dlouho tam zůstaneš?

Aiotko jäädä sinne ainakin viikoksi?        Máš v plánu tam zůstat aspoň týden?

Okrajové pády

abessiv, instruktiv, komitativ

Tyto pády se dnes používají většinou v ustálených spojeních, frázích, idiomech a básních.

Abessiv

Vyjadřuje, že něco je nebo se odehrává bez něčeho. Dá se nahradit postpozicí (tj. slovním druhem nahrazujícím předložky) ilman (bez), nejčastěji se vyskytuje ve spojení s MA-infinitivem.

MA-infinitiv v abessivu říká, že činnost zůstala neuskutečněná.

Více viz kap. Infinitivy a participia.

Kirja jäi lukematta.        Kniha zůstala nepřečtená.

Hän kulki pelotta metsässä.        Šla lesem beze strachu.

Työ jäi tekemättä.        Práce zůstala neudělaná.

Räntää satoi tauotta.        Bez přestávky (bez ustání) padal déšť se sněhem.

Instruktiv

Odpovídáme jím na otázku jak?, jakým způsobem? Existuje pouze v množném čísle a dnes se používá víceméně jen v ustálených spojeních.

omin silmin        na vlastní oči

omin sanoin        vlastními slovy

kaksin käsin        oběma rukama

Více se instruktiv používá ve spojení s E-infinitivem.

Více viz kap. Infinitivy a participia.

Komitativ

Obvykle je nahrazován postpozicí kanssa (s). Existuje jen v množném čísle, i když označuje jednoho člověka nebo věc.

Jedná se o nejméně používaný pád.

Tuletteko lapsinenne?        Přijdete s dětmi?

Vihdoin hän saapui kauniine vaimoineen.        Konečně dorazil i se svou krásnou ženou.

K podstatnému jménu v komitativu vždy náleží posesivní sufix.

Více viz kap. Posesivní sufixy.

4.3  Typy skloňování

Stejný princip skloňování a stejné koncovky platí ve finštině pro všechna jména. Skloňování některých zájmen a číslovek je však výjimečné, proto si je vysvětlíme v samostatných kapitolách, zde se zaměříme na podstatná a přídavná jména. Jejich skloňovací typy rozdělíme na dvě základní skupiny, slova končící na samohlásky a slova končící na souhlásky.

4.3.1  Slova končící na samohlásku

a, i, o, u, y, ä, ö, dvojhláska

Nejjednodušší skupina jednokmenných slov. Vokalický kmen může mít silnou a slabou variantu, silný stupeň je vždy v základním tvaru, probíhá pouze přímé střídání stupňů.

Pozor na rozdílné stupně v genitivu a partitivu!

NOM

myyjä

lintu

yö

GEN

myyjä-n

linnu -n

yö-n

PART

myyjä-ä

lintu -a

yö-tä

ILL

myyjä-än

lint u-un

yö-hön

e-kmeny

Slova končící v nominativu jednotného čísla na -i, které se ve kmeni mění v -e. Dělíme je dále na jednokmenná a dvojkmenná.

Ne každé slovo, které v nominativu jednotného čísla končí na -i, je e-kmen.

jednokmenná (pouze Vkm)

NOM

kivi

lehti

joki

GEN

kive -n

lehde -n

joe -n

PART

kive -ä

lehte -ä

joke -a

ILL

kive -en

lehte -en

joke -en

Uplatňuje-li se střídání stupňů, pak jedině přímé.

dvoukmenná

NOM

kieli

pieni

suuri

GEN

kiele -n

piene -n

suure -n

PART

kiel -tä

pien -tä

suur -ta

ILL

kiele -en

piene -en

suure -en

-e

Jsou dvoukmenná.

Vkm:

huone + e → huonee-

Kkm:

huone + t → huonet-

NOM

kone

käsite

luonne

GEN

konee -n

käsittee -n

luontee -n

PART

konet -ta

käsit e-tä

luonnet -ta

ILL

konee -seen

käsittee -seen

luontee -seen

Podléhají-li tato jména střídání stupňů, pak jedině nepřímému.

-si

Předchází samohláska nebo dvojhláska.

Jsou dvoukmenná, přičemž vokalický kmen rozlišuje silný i slabý stupeň.

Vkm silný:

su-si + te → sute-

Vkm slabý:

su-si + de → sude-

Kkm:

su-si + t → sut-

NOM

vesi

vuosi

käsi

GEN

vede -n

vuode -n

käde -n

PART

vet -tä

vuot -ta

kät -tä

ILL

vete en

vuote en

käte en

-si

Předchází n nebo r.

NOM

varsi

kynsi

hirsi

GEN

varre -n

kynne -n

hirre -n

PART

vart -ta

kynt -tä

hirt -tä

ILL

varte en

kynte en

hirte en

4.3.2  Slova končící na souhlásku

Jmen, která končí na souhlásku, je několik skupin.

-nen

Dvoukmenná jména, nepodléhají střídání stupňů.

Vkm:

surulli-nen + se → surullise-

Kkm:

surulli-nen + s → surullis-

NOM

onnellinen

varovainen

mielenkiintoinen

GEN

onnellise -n

varovaise -n

mielenkiintoise -n

PART

onnellis -ta

varovais -ta

mielenkiintois -ta

ILL

onnellise -en

varovaise -en

mielenkiintoise -en

-in

Jména dvoukmenná, která mohou podléhat pouze nepřímému střídání stupňů.

Vkm:

paahdi-n + me → paahtime-

Kkm: je stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

soitin

keitin

puhelin

GEN

soittime -n

keittime -n

puhelime -n

PART

soit in-ta

keit in-tä

puhelin-ta

ILL

soittime -en

keittime -en

puhelime -en

-us/-ys

Dvoukmenná slova bez střídání stupňů, odvozená od sloves.

Vkm:

rakennu-s + kse → rakennukse-

Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

vastaus

kysymys

lupaus

GEN

vastaukse -n

kysymykse -n

lupaukse -n

PART

vastaus-ta

kysymys-tä

lupaus-ta

ILL

vastaukse -en

kysymykse -en

lupaukse -en

-eus/-uus/-yys

Dvoukmenná jména se silným i slabým stupněm u vokalického kmene. Odvozená od přídavných a podstatných jmen.

Vkm silný:

kosteu-s + te → kosteute-

Vkm slabý:

kosteu-s + de → kosteude-

Kkm:

kosteu-s + t → kosteut-

NOM

kauneus

ystävyys

kirjallisuus

GEN

kauneude -n

ystävyyde -n

kirjallisuude -n

PART

kauneut -ta

ystävyyt -tä

kirjallisuut -ta

ILL

kauneute -en

ystävyyte -en

kirjallisuute -en

-os/-ös, -es

Dvoukmenná jména, nepodléhají střídání stupňů.

Vkm:

jäännö-s + kse → jäännökse-

Kkm: stejný jako nominativ jednotného čísla.

NOM

laitos

käännös

vihannes

GEN

laitokse -n

käännökse -n

vihannekse -n

PART

laitos-ta

käännös-tä

vihannes-ta

ILL

laitokse -en

käännökse -en

vihannekse -en

-is

Dvoukmenná jména s možností nepřímého střídání stupňů.

Vkm:

kauri-s + i → kaurii-

Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

kaunis

raitis

ruumis

GEN

kaunii -n

raittii -n

ruumii -n

PART

kaunis-ta

rait is-ta

ruumis-ta

ILL

kaunii -seen

raittii -seen

ruumii -seen

-as

Tvoří dva kmeny a uplatňují pouze nepřímé střídání stupňů.

Vkm:

asuka-s + a → asukkaa-

Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

opas

taivas

saapas

GEN

oppaa -n

taivaa -n

saappaa -n

PART

op as-ta

taivas-ta

saap as-ta

ILL

oppaa -seen

taivaa -seen

saappaa -seen

-ut/-yt

Dvoukmenná jména, která nepodléhají střídání stupňů.

Vkm:

ohu-t + e → ohue-

Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

olut

lyhyt

kevyt

GEN

olue -n

lyhye -n

kevye -n

PART

olut-ta

lyhyt-tä

kevyt-tä

ILL

olue -en

lyhye -en

kevye -en

-el, -en, -er, -al, -ar/-är

Dvoukmenná jména, u kterých je opět možné nepřímé střídání stupňů.

Vkm:

kyyne-l + e → kyynele-

Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM

askel

jäsen

manner

tytär

sammal

GEN

askele -n

jäsene -n

mantere -n

tyttäre -n

sammale -n

PART

askel-ta

jäsen-tä

mann er-ta

tyt är-tä

sammal-ta

ILL

askele -en

jäsene -en

mantere -en

tyttäre -en

sammale -en

4.4  Množné číslo

Znakem množného čísla je ve finštině -i-, které se připojuje k vokalickému kmeni slova. Množné -i- může způsobit změny koncové samohlásky, přičemž různé samohlásky podléhají různým změnám. Pádové koncovky jsou stejné jako v čísle jednotném a stejná pravidla platí také pro střídání stupňů. Výjimkou jsou tvary množného čísla u genitivu, partitivu a illativu, které si proto vysvětlíme zvlášť.

Všechny kmeny množného čísla jsou uvedeny ve své silné podobě, obsahují-li souhlásky uplatňující kmenovou variaci. Pády, ve kterých jsou konkrétní slova skloňována, jsou vybrány tak, aby bylo případné střídání stupňů zřetelné.

4.4.1  Kmeny zakončené na jinou samohlásku než -a nebo -ä

o, u, y, ö

Takto zakončené kmeny v množném čísle přibírají -i- a nijak se nemění.

o + i → oi

u + i → ui

y + i → yi

ö + i → öi

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

talo

talo-

taloi -

taloissa

satu

satu-

satui -

saduissa

sänky

sänky-

sänkyi -

sängyissä

tyttö

tyttö-

tyttöi -

tytöillä

-e

Jedná se o e-kmeny, slova končící na -nen, -us/-ys, -ut/-yt a -in.

e + i → i

U e-kmenů vypadá kmen množného čísla stejně jako nominativ jednotného čísla.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

kieli

kiele-

kieli -

kielissä

ihminen

ihmise-

ihmisi -

ihmisillä

vastaus

vastaukse-

vastauksi -

vastauksissa

puhelin

puhelime-

puhelimi -

puhelimista

-i

Patří sem jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -i, přičemž se nejedná o e-kmeny.

i + i → ei

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

tuoli

tuoli-

tuolei -

tuoleilla

kaappi

kaappi-

kaappei -

kaapeissa

luuri

luuri-

luurei -

luureista

sipuli

sipuli-

sipulei -

sipuleilla

Dlouhá samohláska

U dlouhých samohlásek druhá z nich vypadává a je nahrazena koncovkou množného čísla -i-. Patří sem především jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -e a -as/-äs.

aa + i → ai

ai + i → ai

ee + i → ei

uu + i → ui

yy + i → yi

ää + i → äi

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

tehdas

tehtaa-

tehtai -

tehtaista

hai

hai-

hai -

haissa

huone

huonee-

huonei -

huoneissa

kuu

kuu-

kui -

kuilla

kyy

kyy-

kyi -

kyiltä

pää

pää-

päi -

päiden

Dvojhláska

U těchto kmenů první samohláska vypadává, druhá se posune na první místo a za ní následuje množné -i-.

ie + i → ei

uo + i → oi

yö + i → öi

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

tie

tie-

tei -

teillä

suo

suo-

soi -

soissa

työ

työ-

töi -

töissä

4.4.2  Kmeny zakončené na -a nebo -ä

U vokalických kmenů zakončených na -a a -ä závisí změny na počtu slabik a na samohlásce, která koncovému -a nebo -ä předchází.

Dvouslabičné kmeny na -ä

-ä vždy vypadne.

ä + i → i

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

kynä

kynä-

kyni -

kynillä

pöytä

pöytä-

pöyti -

pöydiltä

hyvä

hyvä-

hyvi -

hyvissä

Dvouslabičné kmeny na -a

Dělíme je do dvou skupin.

*  o nebo u v první slabice

a + i → i

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

poika

poika-

poiki -

pojilla

juna

juna-

juni -

junissa

kova

kova-

kovi -

kovista

*  i, e nebo a v první slabice

a + i → oi

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

kirja

kirja-

kirjoi -

kirjoissa

kissa

kissa-

kissoi -

kissoilla

halpa

halpa-

halpoi -

halvoilla

U dvouslabičných kmenů, které mají v první slabice dvojhlásku, rozhoduje vždy první samohláska dvojhlásky.

au + i → oi

eu + i → oi

oi + i → i

uo + i → i

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

sauna

sauna-

saunoi -

saunoissa

reuna

reuna-

reunoi -

reunoilla

koira

koira-

koiri -

koirille

ruoka

ruoka-

ruoki -

ruoissa

Troj- a víceslabičné kmeny na -a nebo -ä

U víceslabičných slov končících na -a nebo -ä při připojení množného -i-

*  koncové -a nebo -ä odpadne

a/ä + i → i

Patří sem přídavná jména a dále jména podstatná zakončená na -ma/-mä, -lma/-lmä, -va/-vä, -eä/-eä, -aja/-äjä

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

ahkera

ahkera-

ahkeri -

ahkerissa

jyrkkä

jyrkkä-

jyrkki -

jyrkille

asema

asema-

asemi -

asemilta

opettaja

opettaja-

opettaji -

opettajille

käytävä

käytävä-

käytävi -

käytävissä

ongelma

ongelma-

ongelmi -

ongelmista

lipeä

lipeä-

lipei -

lipeillä

*  vznikne dvojhláska -oi-/-öi-

a/ä + i → oi/öi

Jedná se o podstatná jména zakončená na -na/-nä, -la/-lä, -ra/-rä, -kka/-kkä, -ija/-ijä.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

ikkuna

ikkuna-

ikkunoi -

ikkunoilla

tekijä

tekijä-

tekijöi -

tekijöille

tavara

tavara-

tavaroi -

tavaroissa

mansikka

mansikka-

mansikkoi -

mansikoista

kahvila

kahvila-

kahviloi -

kahviloissa

U víceslabičných slov, která končí na -a nebo -ä, je při tvorbě množného čísla rozhodující slovní druh!

Přídavná jména dávají přednost první variantě, kdy -a nebo -ä vypadává, i pokud končí na některou z kombinací hlásek -na/-nä, -la/-lä, -ra/-rä, zatímco u podstatných jmen v těchto případech vzniká dvojhláska -oi/-öi.

hankala

obtížný

hankali ssa

v obtížných

ravintola

restaurace

ravintoloi ssa

v restauracích

4.4.3  Množné číslo jmen na -si a -eus/-uus/-yys

U této skupiny slov tvar kmene množného čísla nezávisí na tvaru kmene jednotného čísla.

-si

Zde má nominativ jednotného čísla stejný tvar jako kmen množného čísla.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

uusi

uute-

uusi -

uusissa

kynsi

kynte-

kynsi -

kynsiltä

vuosi

vuote-

vuosi -

vuosilla

varsi

varte-

varsi -

varsille

-eus/-uus/-yys

Tato jména tvoří kmen množného čísla pomocí -ksi.

totuu-s + ksi → totuuksi-

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PŘÍKLAD

teollisuus

teollisuute-

teollisuuksi -

teollisuuksissa

hyvyys

hyvyyte-

hyvyyksi -

hyvyyksiltä

tilaisuus

tilaisuute-

tilaisuuksi -

tilaisuuksissa

valkeus

valkeute-

valkeuksi -

valkeuksille

4.4.4  Partitiv množného čísla

Partitivní koncovky množného čísla jsou stejné jako v čísle jednotném a opět v silném stupni vokalického kmene.

-a/-ä

*  u jmen, jejichž kmen množného čísla končí na -i-

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PART MN. Č.

kuva

kuva-

kuvi -

kuvia

ihana

ihana-

ihani -

ihania

järvi

järve-

järvi -

järviä

kieli

kiele-

kieli -

kieliä

nainen

naise-

naisi -

naisia

kyynel

kyynele-

kyyneli -

kyyneliä

pieni

piene-

pieni -

pieniä

vastaus

vastaukse-

vastauksi -

vastauksia

opettaja

opettaja-

opettaji -

opettajia

*  u dvouslabičných jmen, jejichž kmen jednotného čísla končí na krátkou samohlásku, množné -i- se mezi dvěma samohláskami mění na -j

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PART MN. Č.

katto

katto-

kattoi -

kattoja

tyttö

tyttö-

tyttöi -

tyttöjä

kakku

kakku-

kakkui -

kakkuja

sänky

sänky-

sänkyi -

sänkyjä

lasi

lasi-

lasei -

laseja

kassi

kassi-

kassei -

kasseja

pankki

pankki-

pankkei -

pankkeja

huivi

huivi-

huivei -

huiveja

-ta/-tä

*  dvouslabičná jména, jejichž kmen jednotného čísla končí dvěma samohláskami

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PART MN. Č.

kone

konee-

konei -

koneita

maa

maa-

mai -

maita

ohut

ohue-

ohui -

ohuita

rikas

rikkaa-

rikkai -

rikkaita

työ

työ-

töi -

töitä

*  tří- a víceslabičná slova v nominativu jednotného čísla končící na -i a v kmeni množného čísla na -ei

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PART MN. Č.

lääkäri

lääkäri-

lääkärei -

lääkäreitä

kumppani

kumppani-

kumppanei -

kumppaneita

naapuri

naapuri-

naapurei -

naapureita

kaapeli

kaapeli-

kaapelei -

kaapeleita

*  tří- a víceslabičná slova, jejichž kmen končí v množném čísle na -oi/-öi nebo -ei

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

PART MN. Č.

opiskelija

opiskelija-

opiskelijoi -

opiskelijoita

näyttelijä

näyttelijä-

näyttelijöi -

näyttelijöitä

vaikea

vaikea-

vaikei -

vaikeita

lusikka

lusikka-

lusikoi -

lusikoita

4.4.5  Genitiv množného čísla

Genitiv množného čísla se výrazně liší od čísla jednotného. Má tři koncovky, které se na rozdíl od koncovky jednotného čísla pojí s vokalickým kmenem v silnému stupni a s konsonantním kmenem.

-en

*  kmen množného čísla končí na -i-

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

poika

poika-

poiki -

poikien

huoltaja

huoltaja-

huoltaji -

huoltajien

kamala

kamala-

kamali -

kamalien

joki

joke-

joki -

jokien

kivi

kive-

kivi -

kivien

*  jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -si

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

vesi

vete-

vesi -

vesien

käsi

käte-

käsi -

käsien

varsi

varte-

varsi -

varsien

kansi

kante-

kansi -

kansien

*  jména, která v nominativu jednotného čísla končí na krátkou samohlásku a mají kmen množného čísla zakončený na -oi/-öi nebo -ui/-yi, množné -i- se mezi dvěma samohláskami mění na -j

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

talo

talo-

taloi -

talojen

kirja

kirja-

kirjoi -

kirjojen

vanha

vanha-

vanhoi -

vanhojen

sata

sata-

satoi -

satojen

*  jména končící v nominativu jednotného čísla na -i, koncovka se přidává přímo k základnímu tvaru jednotného čísla

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

pankki

pankki-

pankkei-

pankkien

kaupunki

kaupunki-

kaupunkei-

kaupunkien

lasi

lasi-

lasei-

lasien

tuoli

tuoli-

tuolei-

tuolien

-den/-tten

*  jména, která mají kmen množného čísla končící na -Vi-

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

-DEN

-TTEN

kone

konee-

konei -

koneiden

koneitten

opas

oppaa-

oppai -

oppaiden

oppaitten

olut

olue-

olui -

oluiden

oluitten

tie

tie-

tei -

teiden

teitten

maa

maa-

mai -

maiden

maitten

suo

suo-

soi -

soiden

soitten

*  troj- a víceslabičná jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -a nebo -ä a jejich kmen množného čísla na -Vi- (oi/öi nebo ei)

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

-DEN

-TTEN

tekijä

tekijä-

tekijöi -

tekijöiden

tekijöitten

tärkeä

tärkeä-

tärkei -

tärkeiden

tärkeitten

sairaala

sairaala-

sairaaloi -

sairaaloiden

sairaaloitten

mustikka

mustikka-

mustikoi -

mustikoiden

mustikoitten

-ten

Připojuje se ke konsonantnímu kmeni.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

KKM

GEN MN. Č.

mies

miehe-

mies -

miesten

nuori

nuore-

nuor -

nuorten

saari

saare-

saar -

saarten

ihminen

ihmise-

ihmis -

ihmisten

kyynel

kyynele-

kyynel -

kyynelten

kerros

kerrokse-

kerros -

kerrosten

Koncovka -ten může být nahrazena koncovkou -en za vokalickým kmenem.

NOM J. Č.

KKM + -TEN

VKM + -EN

mies

miesten

miehien

kyynel

kyynelten

kyynelien

ihminen

ihmisten

ihmisien

kerros

kerrosten

kerroksien

4.4.6  Illativ množného čísla

Stejně jako v čísle jednotném, má také v množném čísle illativ tři koncovky, které se pojí se silným vokalickým kmenem.

-in

U jmen, jejichž kmen množného čísla končí na krátkou samohlásku, tzn. vždy -i-.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

ILL MN. Č.

kuva

kuva-

kuvi -

kuviin

satama

satama-

satami -

satamiin

käännös

käännökse-

käännöksi -

käännöksiin

kuukausi

kuukaute-

kuukausi -

kuukausiin

järvi

järve-

järvi -

järviin

-hin

U jmen, jejichž kmen množného čísla končí na dvojhlásku.

NOM J. Č.

VKM J. Č.

VKM MN. Č.

ILL MN. Č.

matto

matto-

mattoi -

mattoihin

käry

käry-

käryi -

käryihin

keittiö

keittiö-

keittiöi -

keittiöihin

haltija

haltija-

haltijoi -

haltijoihin

kylpylä

kylpylä-

kylpylöi -

kylpylöihin

puu

puu-

pui -

puihin

-siin

Pro jména, která mají v jednotném čísle illativní koncovku -seen.

NOM J. Č.

ILL J. Č.

VKM MN. Č.

ILL MN. Č.

murre

murtee-seen

murtei-

murteisiin

raskas

raskaa-seen

raskai-

raskaisiin

valmis

valmii-seen

valmii-

valmiisiin

vapaa

vapaa-seen

vapai-

vapaisiin

U těchto slov je možná také koncovka -hin, protože kmen v množném čísle končí na dvojhlásku. Koncovka -siin je však běžnější.

4.5  Zvláštnosti skloňování

Některá finská jména mohou kolísat mezi dvěma typy skloňování, u některých mohou alternovat kmeny množného čísla i koncovky pádů, u dalších jmen se mohou objevit zvláštnosti při střídání stupňů. Právě taková jména si ukážeme v následující kapitole.

Dvojí skloňování

S tímto jevem se setkáme u slov končících na -el, -er, -en, -är/-ar a -al.

J. Č.

TYP 1

TYP 2

NOM

askel

manner

askele

mantere

GEN

askelen

manteren

askeleen

mantereen

PART

askelta

mannerta

askeletta

manteretta

ILL

askeleen

mantereen

askeleeseen

mantereeseen

MN. Č.

TYP 1

TYP 2

NOM

askelet

manteret

askeleet

mantereet

GEN

askelien/

manterien/

askeleiden

mantereiden

askelten

mannerten

PART

askelia

manteria

askeleita

mantereita

ILL

askeliin

manteriin

askeleisiin

mantereisiin

Typ 1 - klasické skloňování slov končících na -el, -er, -en, -är/-ar a -al, jak bylo uvedeno dříve.

Typ 2 - skloňování podle slov, která končí v nominativu jednotného čísla na -e.

Více viz kap. Typy skloňování.

Ne všechna slova tohoto typu podléhají dvojímu skloňování!

Alternace kmene množného čísla

Kmen množného čísla může alternovat u některých podstatných jmen, která končí na -na/-nä, -ra/-rä a -la/-lä.

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

PART MN. Č.

ILL MN. Č.

ILL MN. Č.

-I-

-OI-/-ÖI-

-I-

-OI-/-ÖI-

-I-

-OI-/-ÖI-

omena

omenien

omenoi-

omenia

omenoita

omeniin

omenoi-

den

hin

käpälä

käpälien

käpälöi-

käpäliä

käpälöitä

käpäliin

käpälöihin

den

äpärä

äpärien

äpäröiden

äpäriä

äpäröitä

äpäriin

äpäröihin

Alternace pádových koncovek

Pádové koncovky genitivu a partitivu množného čísla mohou kolísat u některých víceslabičných jmen.

-a/-ä

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

PART MN. Č.

-EN

-DEN

-A/-Ä

-TA/-TÄ

areena

areenojen

areenoiden

areenoja

areenoita

sairaala

sairaalojen

sairaaloiden

sairaaloja

sairaaloita

kollega

kollegojen

kollegoiden

kollegoja

kollegoita

mansikka

mansikkojen

mansikoiden

mansikkoja

mansikoita

-o/-ö

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

PART MN. Č.

-EN

-DEN

-A/-Ä

-TA/-TÄ

henkilö

henkilöjen

henkilöiden

henkilöjä

henkilöitä

numero

numerojen

numeroiden

numeroja

numeroita

vartalo

vartalojen

vartaloiden

vartaloja

vartaloita

komero

komerojen

komeroiden

komeroja

komeroita

-i

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

PART MN. Č.

-EN

-DEN

-A/-Ä

-TA/-TÄ

paperi

paperien

papereiden

papereja

papereita

kumppani

kumppanien

kumppaneiden

kumppaneja

kumppaneita

systeemi

systeemien

systeemeiden

systeemejä

systeemeitä

rumpali

rumpalien

rumpaleiden

rumpaleja

rumpaleita

-u/-y

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

PART MN. Č.

-EN

-DEN

-A/-Ä

-TA/-TÄ

menettely

menettelyjen

menettelyiden

menettelyjä

menettelyitä

kokeilu

kokeilujen

kokeiluiden

kokeiluja

kokeiluita

järjestely

järjestelyjen

järjestelyiden

järjestelyjä

järjestelyitä

soittelu

soittelujen

soitteluiden

soitteluja

soitteluita

Alternace silného a slabého stupně Vkm

Silný a slabý vokalický kmen může kolísat u jmen zakončených na -kka/-kkä a -kko/-kkö v koncovkách genitivu a partitivu množného čísla. Kmen je silný nebo slabý v závislosti na zvolené koncovce:

KONCOVKA

VKM

-en, -a/-ä

silný

-den, -ta/-tä

slabý

NOM J. Č.

GEN MN. Č.

PART MN. Č.

kirsikka

kirsikk ojen

kirsik oiden

kirsikk oja

kirsik oita

klassikko

klassikk ojen

klassik oiden

klassikk oja

klassik oita

yksikkö

yksikk öjen

yksik öiden

yksikk öjä

yksik öitä

kännykkä

kännykk öjen

kännyk öiden

kännykk öjä

kännyk öitä

4.6  Stupňování přídavných jmen

Stupňování přídavných jmen ve 2. a 3. stupni (například mladý - mladší - nejmladší) se provádí pomocí přípon, které se vážou u přímého střídání kmenových souhlásek na slabý stupeň vokalického kmene a na silný stupeň vokalického kmene u nepřímého střídání kmenových souhlásek. Mají svá pravidla skloňování.

2. stupeň (komparativ)

Vytváříme pomocí přípony -mpi. Její skloňování vypadá následovně:

J. Č.

MN. Č.

NOM

-mpi

-mmat/-mmät

Vkm slabý

-mma-/-mmä-

-mmi-

Vkm silný

-mpa-/-mpä-

-mpi-

nuori (mladý): Vkm nuore-

J. Č.

MN. Č.

NOM

nuorempi

nuoremma t

GEN

nuoremma n

nuorempi en

PART

nuorempa a

nuorempia

ADES

nuoremmalla

nuoremmi lla

Dvouslabičná přídavná jména na -a/-ä mají změnu na -e.

vanha → vanhempi

halpa → halvempi

paha → pahempi

3. stupeň (superlativ)

Přípona 3. stupně je -in, skloňujeme ji následovně:

J. Č.

MN. Č.

NOM

-in

-immat/-mmät

Vkm slabý

-imma-/-immä-

-immi-

Vkm silný

-impa-/-impä-

-impi-

nuori (mladý): Vkm nuore-

J. Č.

MN. Č.

NOM

nuorin

nuorimma t

GEN

nuorimma n

nuorimpi en

PART

nuorimpa a

nuorimpia

ADES

nuorimmalla

nuorimmi lla

Superlativní přípona může mít vliv na kmen a zapříčinit jeho změny. Změny se dějí podle toho, jak je přídavné jméno zakončeno v nominativu jednotného čísla:

o, u, y, ö - zůstávají beze změny

1. STUPEŇ

VKM

3. STUPEŇ

huono

huono-

huonoin

tuttu

tutu-

tutuin

söpö

söpö-

söpöin

a, e, ä - vypadávají

1. STUPEŇ

VKM

3. STUPEŇ

kuuma

kuuma-

kuumin

lyhyt

lyhye-

lyhyin

köyhä

köyhä-

köyhin

i, ii - mění se na -e

1. STUPEŇ

VKM SLABÝ

3. STUPEŇ

kallis

kallii-

kallein

kaunis

kaunii-

kaunein

kiltti

kilti-

kiltein

dlouhá samohláska - druhá vypadává

1. STUPEŇ

VKM SLABÝ

3. STUPEŇ

rikas

rikkaa-

rikkain

terve

tervee-

tervein

vapaa

vapaa-

vapain

si - zde se přípona -in nedává za vokalický kmen, ale rovnou na konec slova

1. STUPEŇ

3. STUPEŇ

uusi

uusin

täysi

täysin

Nepravidelné stupňování

1. STUPEŇ

2. STUPEŇ

3. STUPEŇ

hyvä (dobrý)

parempi

paras

pitkä (dlouhý)

pitempi

pisin

Srovnávání

Ve finštině srovnáváme pomocí slovíčka kuin (než) nebo pomocí partitivu.

Hän on vanhempi kuin minä.        On je starší než já.

Minä olen sinua nuorempi.        Já jsem mladší než ty.

Kukaan ei ole siinä minua parempi.        Nikdo v tom není lepší než já.

Hän luulee olevansa älykkäämpi kuin me kaikki muut.        On si myslí, že je chytřejší než my všichni ostatní.

Sinä olet varmasti nuorempi kuin minä.        Ty jsi určitě mladší než já.

4.7  Posesivní sufixy

Posesivní (přivlastňovací) sufixy jsou přípony, které vyjadřují osobu vlastníka, a mohou tak nahradit genitivní tvar osobního zájmena. Finština má šest posesivních sufixů. 1. a 2. osoba rozlišuje číslo, ale sufix 3. osoby je z tohoto hlediska neutrální.

J. Č.

MN. Č.

1.

-ni

-mme

2.

-si

-nne

3.

-nsa/-nsä/-Vn

-nsa/-nsä/-Vn

Posesivní sufix se ve spisovném jazyce použije tehdy, když ve jmenné frázi (v hierarchickém seskupení jmen, kdy vedoucím členem je podstatné jméno, např. jeho krásná mladá žena) je nebo by mohl být genitiv osobního zájmena vyjadřující přivlastňování: minun, sinun, hänen, meidän, teidän, heidän.

minun vanha tuttavani        můj starý známý

heidän isossa talossaan        v jejich velkém domě

meidän uudessa asunnossamme        v našem novém bytě

hänen uusi kaverinsa        její nový kamarád

teidän vaimonne        vaše manželka

sinun huoneesi        tvůj pokoj

minun uuteen kotiini        do mého nového domova

Sufix se přidává jen řídícímu podstatnému jménu, ne k přívlastkům (vanha, iso). Nepoužívá se, pokud je ve frázi genitiv vyjadřující přivlastňování, který není genitivem osobního zájmena.

Marjan kirja        Marjina kniha

Virtasten talo        dům Virtanenových

Jussin ajatus        Jussiho nápad

Lauran asunto        Lauřin byt

Kekkosen puheessa        v Kekkonenově proslovu

Saaran kirjahylly        Sářina knihovna

Tiihosen konserttiin        na Tiihonenův koncert

S posesivními sufixy se kromě jmenných frází (výše uvedených) setkáváme u infinitních konstrukcí a agentního participia.

Více viz kap. Infinitivy a participia.

Připojení posesivního sufixu

Pokud se posesivní sufix připojuje přímo ke kmeni, tzn. není mezi ním a kmenem slova pádová koncovka, váže se na silný stupeň vokalického kmene. Taková situace nastane v nominativu jednotného i množného čísla a v genitivu jednotného čísla.

J. Č.

MN. Č.

NOM

käsi - käte-ni

kädet - käte-ni

GEN

käden - käte-ni

käsien - käsieni

PART

kättä - kättä-ni

käsiä - käsiä-ni

ILL

käteen - kätee-ni

käsiin - käsii-ni

INES

kädessä - kädessä-ni

käsissä - käsissä-ni

ELAT

kädestä - kädestä-ni

käsistä - käsistä-ni

ALL

kädelle - kädelle-ni

käsille - käsille-ni

ADES

kädellä - kädellä-ni

käsillä - käsillä-ni

ABL

kädeltä - kädeltä-ni

kädeltä - kädeltä-ni

TRANS

kädeksi - kädekse-ni

käsiksi - käsikse-ni

ESS

kätenä - kätenä-ni

käsinä - käsinä-ni

NOM j. i mn. č. a GEN j. č.: pokud k těmto pádům přidáme posesivní sufix, jejich tvary budou stejné (viz tabulka a zvýrazněné tvary), koncovky (-t, -n) jím budou nahrazeny. O jaký pád se jedná, poznáme až z kontextu.

Olen murtanut käteni.        Zlomil jsem si ruku. (GEN j. č.)

Käteni ovat likaiset.        Mám špinavé ruce. (NOM mn. č.)

Käteni on murtunut.        Mám zlomenou ruku. (NOM j. č.)

ILL a PART j. č.: u slov končících na -a/-ä jsou tvary s posesivními sufixy opět shodné, -n z illativní koncovky je nahrazeno sufixem, a to ve všech osobách.

Hän ei löytänyt päiväkirjaansa mistään.        Nemohl svůj deník nikde najít.

Hän ei kirjoittanut siitä päiväkirjaansa sanaakaan.        Nenapsal si o tom do deníku ani slovo.

Ve všech ostatních pádech následuje posesivní sufix až po pádové koncovce. Slovo skloňujeme jako obvykle a až za koncovku přidáme sufix.

talossamme        v našem domě

asunnostasi        z tvého bytu

tyttärellenne        pro vaši dceru

TRANS: u koncovky translativu -ksi dochází před posesivním sufixem ke změně na -kse.

Tuletko vaimokseni?        Staneš se mou ženou?

Valitsimme hänet uudeksi puheenjohtajaksemme.        Vybrali jsme ho naším novým předsedou.

Posesivní sufix 3. osob

Pro sufix 3. osoby obou čísel použijeme namísto varianty -nsa/-nsä variantu -Vn v případě, že pádová koncovka končí na krátkou samohlásku. Podoba sufixu -Vn se v dnešní finštině použije spíše, druhá verze -nsa/-nsä není nesprávná, ale může znít zastarale. Variantu -Vn nelze uplatnit pro nominativ, genitiv a illativ obou čísel (zvýrazněné tvary v tabulce).

J. Č.

MN. Č.

NOM

tyttö - tyttö-nsä

tytöt - tyttö-nsä

GEN

tytön - tyttö-nsä

tyttöjen - tyttöje-nsä

PART

tyttöä - tyttöä-än

tyttöjä - tyttöjä-än

ILL

tyttöön - tyttöö-nsä

tyttöihin - tyttöihi-nsä

INES

tytössä - tytössä-än

tytöissä - tytöissä-än

ELAT

tytöstä - tytöstä-än

tytöistä - tytöistä-än

ALL

tytölle - tytölle-en

tytöille - tytöille-en

ADES

tytöllä - tytöllä-än

tytöillä - tytöillä-än

ABL

tytöltä - tytöltä-än

tytöiltä - tytöiltä-än

TRANS

tytöksi - tytökse-en

tytöiksi- tytöikse-en

ESS

tyttönä - tyttönä-än

tyttöinä - tyttöinä-än

Osobní zájmeno a/nebo posesivní sufix

*  podmět věty je vlastníkem:

bez genitivu osobního zájmena

Uuden autoni ostin halvalla.        Své nové auto jsem koupil levně.

Miksi myitte vanhan autonne?        Proč jste prodali vaše staré auto?

Toto pravidlo je třeba dodržovat především, pokud se jedná o třetí osoby. Genitivní tvary hänen, heidän odkazují vždy na další osoby, ne na osobu vlastníka.

*  podmět věty není vlastníkem:

genitiv osobního zájmena použít můžeme, ale nemusíme, pokud se nejedná o třetí osobu

Pekka lainasi (minun) autoani.        Pekka si půjčil moje auto.

Hän nosti (meidän) yhteiseltä tililtämme rahaa.        Vybral peníze z našeho společného účtu.

Kallen pitää myydä hänen autonsa.        Kalle musí prodat jeho auto. (auto někoho dalšího)

Table of Contents

1 Abeceda a výslovnost

1.1 Výslovnost finské abecedy

1.2 Samohlásky

1.3 Souhlásky

2 Přízvuk a intonace

3 Střídání kmenových souhlásek

3.1 Přímé střídání stupňů

3.2 Nepřímé střídání stupňů

4 Jména

4.1 Jmenné kategorie a slovní kmeny

4.2 Pády

4.3 Typy skloňování

4.4 Množné číslo

4.5 Zvláštnosti skloňování

4.6 Stupňování přídavných jmen

4.7 Posesivní sufixy